10 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 
karakteristisk beståndsdel i denna formations växtlighet. Men liksom den här förekommer 
i större individmängd, företer den också en öfverraskande stor formrikedom”. 
Denna dess ytterligt polymorfa beskaffenhet har jag under flera år haft rikligt 
tillfälle att iakttaga. Skarpare utpräglade och typiskt rätt väl skilda former kunna visser- 
ligen spåras, men dessa äro genom otaliga mellangrader så sammanbundna, att någon be- 
stämd gräns ej synes mig vara att påträffa. Formernas särskiljande måste därföre i hvarje 
särskildt fall bli mer eller mindre beroende af det subjektiva tycket. Likväl vill jag här 
försöka en indelning af de allmännare eller mera framträdande såsom jag uppfattat dem 
på grund af mina undersökningar, hufvudsakligen i Östergötland. Dessförinnan bör jag 
dock för deras bättre begripande förutskicka några anmärkningar öfver de ss. k. ståndorts- 
modifikationer, jag iakttagit. 
På de lokaler, arten bebor, träffas naturligtvis ej öfverallt likartade förhållanden i 
afseende på markens och luftens fuktighetsgrad, belysning och näring m. m. I samband 
härmed influeras individerna grupp- eller fläckvis på ett mera likartadt sätt, som det synes 
i viss grad oberoende af deras närmare genetiska sammanhörighet. ”Tvenne skarpt fram- 
trädande modifikationer, motsvarande ytterligheterna i artens val af ståndort, kunna sålunda 
i de festa fall urskiljas hos de olika formerna i mer eller mindre utpräglad grad, den ena 
utbildad på torra, solöppna lokaler, hvilka vanligen äfven äro mindre näringsrika, den 
andra förekommande på friskare eller något beskuggade, vanligen näringsrikare ståndorter. 
Den förstnämda modifikationen utmärker sig genom starkt framträdande stjernludd 
på såväl holkar som blad, svagt utvecklade glandelhår och mer eller mindre låg och hop- 
trängd växt. 
Hos många former synes stjernluddet visserligen vara rikare utveckladt, men hos 
andra framkallas, såsom jag trott mig finna, ett dylikt utseende mera genom växtdelarnes 
hopträngning och förkrympning, hvarigenom stjernhåren ryckts närmare hvarandra, och 
kanske äfven derigenom att luddet blifvit mera tilltryckt och fått ett hvitare utseende, än 
genom en verklig ökning af stjernhårens antal. Glandelhåren synas likaledes vanligen 
Oo 
1 Att en så allmänt utbredd och från öfriga Pilosellina ganska skarpt begränsad form hittills så föga 
blifvit beaktad, torde man just ha att söka i denna omständighet, hvarigenom dess särskilda former förvexlats 
med analoga underarter dels af den högeligen polymorfa H. Pilosella dels af H. Hoppeanum (resp. macranthum). 
Af äldre skandinaviska författare synes P. C. AFzELIuS först beaktat denna form, hvilken han i Nov. 
Flor. Gottl. p. 18 beskrifver under namn af H. Pilosella var. (Y. grandiflorum). E. Fries omnämner den äfven dels 
i Symb. dels i Epicrisis. På förra stället upptages nämligen under IH. Pilosella — pilosissimum (= H. Pelete- 
rianum Auett.) en form från Femsjö i Småland (in glareosis»). Den korta diagnosen liksom den ställning formen 
fått under If. Peleterianum hänvisa tydligt till dennas ofvan beskrifna östsvenska parallellart. Ordalagen sid. 4 
Var. grandiflora, quis sola Pilosellarum forma in Sicilia, in Scandinaviam usque in montosis vulgaris est, sed 
tam pulchra quam in alpibus Europa medig ......... apud nos non occurrit> och sid. 5 »H. Piloselleforme 
apud nos non adeo speciosum occurrit, quam in Europa media, quia in septentrione ipsa species alpes altiores 
fugit, sed transitus non desunt» visa, att Fries äfven kände andra modifikationer af formen, hvilka han dock här 
förenade med de former, hvilka numera af NÄgent & PErER sammanslagits under JI7. macranthum Hoppe. I Epi- 
riesis (sid. 11) upptages ett bestämdt växtställe för arten, hvilken dock ännu föres under IH. macranthum. Otvifvel- 
aktigt afses här AFZELni form, insamlad på Thorsborgen. Sedan jag haft tillfälle granska ArzELu originalexemplar 
och jemfört dem med senare på Gotland insamlade former af H." sabulosorum kan jag nu konstatera, att formen 
från "Thorsborgen derstädes endast är en ovanligt storblomstrig form af denna. 
Af senare författare omnämnes den af J. P. NORRAN i Adnot. de Pilos. Fenn. p. 57, der den i korthet 
under namn af H. macrolepis var. gracilior beskrifves. Här påpekas såväl dess slägtskap med H. Peleterianum 
MER. som dess stora formrikedom. 
