12 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 
En öfvergangsform till följande eller ståndortsmodifikation, hvilken uppträder på friskare platser är funnen 
flerestädes såsom vid Stjernorp och i trakten af Linköping. 
I. Holkar med mörka starkt framträdande glandler och mindre i ögonen fallande 
stjernludd. 
b) piceum. Holkar jemförelsevis länga med iäggrund och något nedlöpande bas, 11—12 
mm. långa, 6—7 mm. breda, mörka, svartyrd af becksvarta, kraftigt utbildade glandelhår, 
hvilka till stor del dölja stjernluddet, så att detta blott svagt framträder. Kantligule i 
allmänhet svagt strierade. Växt och stoloner svagare än hos föregående. 
Torde omfatta tvänne ff., den ena med mycket smala spetsiga blad, den andra med 
bredare, trubbiga. 
Hithörande former äro funna i Östergötland vid Stjernorp, i Linköpingstrakten flerestädes samt vid Smed- 
stad i S:t Lars socken. 
Former hvilka äro att hitföra äro äfven funna i Upland, såsom vid Tibble (S. ALMQUIST). 
På friskare ställen anträffas ej sällan en annan form med mörka holkar, klädda af 
fina, ganska långa, svarta glandler, hvilka stundom äro tydligt ombildade till mörka korta 
hår. Holkbasen är vanligen rundad, bladen ganska trubbiga med till och med rundad 
spets och kantligulx vanligast ostrierade. 
Ehuru denna form habituelt är af mycket egendomligt utseende, torde den dock vara 
en ytterlig ståndortsmodifikation af föregåendes bredbladiga form. Odlad vid Linköping 
på skuggig plats i lös trädgårdsjord antog en mörkholkigare form af a) genuinum ungefär 
enahanda habitus. 
Denna vackra form är funnen endast vid Linköping. 
Svagare variationer, hvilka omedelbart synas öfvergå i följande, äro påträffade flerestädes i Östergötland 
och en habituelt åtminstone närstående vid Kråkshult i Småland. 
c) obtusum. Holkar små korta 8—9 mm. långa, 6—7 mm. breda, mörka med rundad 
eller tvär bas, nästan ända upp till den korta spetsen klädda af mörka, längre eller kortare 
glandler. Stjernluddet på fjällets rygg otydligare till följd af de kraftigt utvecklade glandel- 
håren, men däremot tydligt framträdande mot spetsen och kanterna. Blad vanligen 
trubbiga. Kantligule enfärgade till starkt strierade. 
Temligen allmän i Linköpingstrakten, äfven funnen i Väderstads socken, vid Stjernorp och i Sunds socken 
flerestädes. 
Mellanformer mellan denna och a) genuinum äro ej ovanliga. 
d) macramtluforme. Holkar ovanligt stora, grofva, 10—12 mm. långa och 8—9 mm. 
breda, mörka af täta svarta glandler, till större delen döljande det mer eller mindre rikliga 
stjernluddet. Af alla hithörande former eger denna de bredaste fjällen, hvilka äro ovala, 
kort- eller långspetsade. Rosett- och stolonblad vanligen m. 1. m. rundtrubbiga. 
Är analog med de storholkiga formerna af H. macranthum Ten., hvilken den till 
habitus mycket liknar. 
Hit hör den af P. C. Arzeuius på Gotland, Thorsborgen, tagna formen, hvilken säkerligen föranledt Fries 
att i Epicrisis upptaga II. macranthum Ten. såsom svensk. Samma form är sedermera äfven funnen af S. ALM- 
