18 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 
flertalet hybrider inom detta slägte visar sig äga stor förmåga. Så har jag alltid vid 
Linköping funnit den på friare öppen plats bilda rätt vida tufvor med rikliga och kraftigt 
utvecklade stoloner. 
Ganska upplysande för frågan om formens hybrida natur är dess förekomst vid 
Tibble i Upland, hvarifrån exemplaren 1 Hier. Eur. n. 9 äro insamlade. Enligt muntligt 
meddelande af lektor S. ALMQVIST växa här på de små, af krosstensgrus bildade gårds- 
backarne och sluttningarne öfverst H.” sabulosorum och nedtill, der det är något fuktigare, 
H. Auricula; mellan dessa båda upptages vanligen en smal zon af H. auriculeforme. 
På en del ställen såsom vid Upsala förekommer den talrikt och har der sanno- 
likt under en följd af generationer på vegetativ väg förökat sitt individantal. Men då 
båda föräldraarterna här förekomma, är det troligt att individmassan äfven blifvit rekyterad 
genom ständigt nya hybridiseringar. Då den derjemte, att döma af exemplar från Upsala, 
med väl utvecklade akenier och ej sällsynta mellanformer till någondera af föräldraarterna, 
i mer eller mindre grad synes vara fertil, är det sannolikt att korsning åtminstone i någon 
utsträckning egt rum mellan de talrika hybrida individerna sjelfva. Då det i andra fall 
är konstateradt att fruktsamheten, åtminstone beträffande odlade hybrider, 1 hvarje följande 
generation tilltagit, såvida tillfälle till fri korsning mellan ett större antal individer varit 
förhanden, ligger det nära till hands att antaga, det äfven H. auriculeforme vid Upsala 
på samma sätt förvärfvat en högre grad af fertilitet, så att den äfven kan fortplanta sig 
på fruktifikativ väg eller med andra ord att den utvecklat sig till en så kallad »bländart»"'. 
Vid Upsala och Tibble i Upland äro exemplar anträffade, hvilka stundom i rätt 
betydlig grad närma sig H." sabulosorum och sålunda torde vara att anse som återvän- 
dande hybrider till denna senare. Likaså äro på senare stället former funna, hvilka stå 
mycket nära H. Auricula. Här må nämnas, att i Skandinavien äfven förekommer en 
annan mycket närstående hybrid form, hvilken C. J. LINDEBERG 1 Hn. F1. ed. 11 förenar 
med H. auriculceforme. Denna form, hvilken flerestädes anträffats, såsom i Norge, Bohus- 
län och Dalsland”, der H.> Peleterianum och H. Auricula förekomma på samma lokaler, 
är onekligen uppkommen genom bägges hybridisering. Ehuru den ena af föräldraarterna, 
H.” sabulosorum, här ersättes af en annan, äger denna hybrid likväl en ganska stor 
öfverensstämmelse med den östsvenska H. auriculkeforme, hvilket är ännu ett talande bevis 
för den nära slägtskapen mellan H.” Peleterianum och H.” sabulosorum. 
Sedan jag varit i tillfälle att granska exemplaren i Herb. Norm. XVI: 12 och Hier. 
Eur. n. 9 samt jemfört dessa med den af LInNDEBERG i Hier. Scand. exs. n:o 4 utdelade 
formen, är jag fullt öfvertygad att de alla tillhöra samma hybrid. På grund af det cite- 
rade numret i Hier. Eur. bör äfven H. upsaliense N. P. föras hit och enligt beskrifningen 
äfven H. septentrionale N. P.” 
! Se angående hybridbildning: Die Pflanzenmischlinge, ein Beitrag zur Biologie der Gewächse von W. 0. 
FocKE, och angående betydelsen af bländart samma arbete sidorna 503 och följande. Se äfven J. P. NORRLINS 
äsigt härom, Adnotationes de Pilosellis fennicis. I. p. 86. 
2 I Norge funnen af mig vid Kristiania, i Bohuslän af S. ALmQuisr och i Dalsland, Fröskogs socken, 
Eliseberg af N. C. KINDBERG. 
3 Angående dessa se NÄGELI & PETER, anförde arbete sid. 234. 
dd Arr ARR 
ts Ön 
