A 
KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR... BAND 23. N:0 |Å5. 21 
densis — densis et glandulis densioribus obtecti. Involucrum sat magnum curtum, 
9—11 mm. longum basi rotundata 1. ovoideo-truncata, squamis latiusculis 1,5 mm. 
latis anguste viridi-marginatis pilis brevibus — mediocribus fuscescentibus Vv. mnigris 
confertis glandulis solitariis minutis tomento denso. albido superne densissimo eximie 
variegatis. Calathidiwm sat magnum (30 mm. D.) pallide sulphureum, sublutescens, 
sat plenum. Ligule marginales 2,5 mm. late, subtus + late purpureo-vittate Vv. 
(in umbrosis) concolores. 
Är en af våra vackraste och mest utmärkta Piloselle, lätt igenkänd på sina i för- 
hållande till längden temligen korta holkar, klädda af mycket täta omkring 2 mm. långa, 
än (och vanligen) nästan svarta än gråaktiga hår. Stjernluddet är mycket rikt, af rent 
hvit färg och döljes till större delen på fjällens midt af de mörkfotade håren, men fram- 
träder något starkare mot kanterna samt är ytterst tätt hopadt i deras spetsar, isynnerhet 
de inres, hvilka sakna eller äga färre, kortare hår. Härigenom få holkarne ett egendomligt 
brokigt utseende, hvilket genast faller i ögonen, isynnerhet som håren äro mörkare och 
tätare just under den filtludna fjällspetsen. 
Bladen äro temligen spetsiga af rent grön färg, vid torkning gulnande. Stolonerna 
äro temligen tjocka och styfva, jemförelsevis korta med medelmåttigt stora, spetsiga blad 
och klädda (liksom bladbasen) af rik, mjuk, hvit hårighet (af ända till 6 mm. långa hår) 
samt tätt stjernludd. Ligul&e äro vid torkning föga sammanfallande. Kantligule äro bredt 
och starkt purpurstrimmade på normala lokaler, men i skugga enfärgade eller blott med 
antydan till färgning. 
I Östergötland är den af mig funnen i trakten af Linköping, der den på solöppna 
backar och i beteshagar förekommer 1 spridda grupper temligen allmänt. 
Stundom uppträder den i något skuggiga ängar på glesare gräsbevuxen mark, men 
anträffas på dylik lokal vanligen endast i enstaka exemplar. På dessa ställen blir växten 
högre, bladen mera långskaftade af mera tunglik form, stolonerna längre och finare, hårig- 
heten något längre och mot skaftets öfre del och på holkarne svartare, hvarjemte stjern- 
luddet här blir lösare och otydligare. Att ligulx här bli enfärgade står nog i samband 
med den svagare belysningen. Dylika individ äro funna i Väderstad socken, Lindekullen. 
Äger sannolikt en vidsträcktare utbredning i östra och möjligen äfven i vestra 
Sverige att döma af exemplar, insamlade vid Upsala, Flottsund (C. STARBÄCK) och mycket 
liknande, samlade i Örs socken, Dalsland (A. FryYxELL). Dessa senare äro dock i någon 
mån afvikande från de östsvenska genom något längre och glesare hår på holkar och skaft. 
Med H.” trichoscapum N. P." är den utan tvifvel nära beslägtad, men denna skiljer sig 
genom betydligt smalare blad, tjockare styfvare stoloner och rikt svarthåriga, knappast 
glandulösa holkskaft tydligt från den svenska formen. 
En varietet eller måhända skild underart är: 
V. obtusiusculum n. var. — Pilis foliorum »rarioribus, squamis involucri minus 
floccosis, foliis latioribus obtusis Vv. breviter acutis et stolonibus gracilioribus sat bene 
distinetum. 
! Se C. Von NÄGEL und A. Peter, Die Piloselloiden Mittel-Europas p. 133. 
