KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:o |5. 35 
hända att uppfatta såsom en af lokalen (torra, solöppna platser) framkallad ståndorts- 
modifikation. Hufvudformen är en bland de tidigast blommande Pilosellx. I Linköpings- 
trakten insamlades den 1886 redan den 5 juni i full blomning. 
16. H.”"candescens n. subsp. 
DAHEST. 0 Elen, exs. Hase. I, mn. (6. 
Rlhizoma sat crassum. Stolones breves crassi pilis mollibus longis albis et to- 
mento denso nivei. Folia + oblanceolata — lanceolata lzete viridia, supra setis longis 
rigidis sparsis, subtus pilis mollibus densiusculis vestita et floccis canis v. albidis 
dense tomentosa. Scapi 2—3, 10—-25 ctm. longi (non raro caules medio vel infra 
furcati), pilis v. setulis obscuris apice canescentibus + densis glandulis sparsis 
superne densis — sat confertis vestiti, dense floccosi superne haud raro tomentosti, 
colorati.  Involucrum sat magnum —+ obscurum, crassum basi rotundato-truncata, 
squamis Jlatis interioribus dorso mnigro sat late viridi-marginatis exterioribus dorso 
obscuro angustissimo albidis, apice protracto obtusiusculo purpureo-coloratis, pilis migris 
firmis confertis glandulis densiusculis — densis obtectis, dorso basique sat dense 
marginibus tenwiter floccosis. Calathidium sat magnum (30—35 mm. D) pallide 
lutescens subsulphureum. ZLigule marginales stria + lata intense purpurea notatze, 
sublacerate. 
Denna ganska utmärkta och i allmänhet lätt igenkänliga form tillhör otvifvelaktigt 
det formområde af H. Pilosella, hvilket sluter sig kring H. melanops N. P. såsom typ. 
Utmärkande kännetecken för denna form äro de temligen styfhåriga ljusgröna bladen, 
hvilka undertill äro gråhvita till nästan snöhvita af tätt stjernludd, korta, fasta, långhåriga 
stoloner med medelmåttigt stora blad, ganska höga, fasta, vanligen upptill starkt kolorerade 
holkskaft, hvilka ofta nedtill eller vid midten äro grenade och isynnerhet upptill klädda 
af täta, mörka hår samt de dunkla holkarne, hvilka äro tätt beklädda af gråsvarta hår och 
glandler och hvars yttre fjäll äro antingen helt och hållet hvita eller bredt hvitkantade. 
Upptill på skaften finnes 1—2 äfven nästan hvita brakteer. Stjernluddet upptager en 
temligen bred strimma på fjällets rygg och är rikligt förhanden vid holkbasen. Blom- 
färgen är blekt gul, kantligulx vanligen intensivt purpurstrimmade. 
Då förgrening af holkskaften äger rum, anträffas denna vanligen ej på det centrala 
skaftet utan på något eller några af biskaften, hvilka äro delade närmare basen eller 
nedanför midten, sällan » högre upp. Biskaften öfvergå utåt i enblomstriga till greniga 
flageller, hvilka äro ett kort stycke nedliggande och böja sig uppåt i en skarp båge. 
Rosettbladen äro derjemte talrika och tättsittande samt utbredda. 
Anträffad på flera ställen vid Linköping på grusmark och sandtag, vanligen i ganska rikt individantal. 
En denna närstående, ännu mera utmärkt form, för hvilken jag föreslår namnet AH.” leucodes, är sanno- 
likt att döma af några visserligen mindre väl utvecklade exemplar anträffad i Östergötland vid Berg i Vreta 
