40 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 
En särdeles utmärkt och inom området flerestädes allmän form, hvilken på normala 
ståndorter, d. v. s. friskare öppna lokaler, håller sig ganska konstant och väl utpräglad 
såväl till habitus som karaktärer. Men liksom öfriga former af denna grupp påverkas 
den rätt betydligt af ståndorten och blir någon gång svår att igenkänna isynnerhet från 
närstående. Så bli på öppna, magra lokaler med soligt läge, holkarne liksom bladens 
undersida rätt gråa af stjernludd, äfvensom håren längre gråspetsade samt dessa och 
glandlerna glesare. På dessa ställen får den derjemte ofta en mer eller mindre S-formig 
krökning af holkskaften och påminner då rätt mycket om magra former af H. sigmoideum 
NORRL., med hvilken den dock ej kan anses närmare beslägtad. 
På friskare ställen, isynnerhet i skogsbygden, får den ofta stor likhet med H.= sub- 
crassescens, med hvilken den också torde vara närmast slägt. Mången gång påminner den 
äfven om H. jodolepis NORRL. och är sannolikt äfven närstående denna, från hvilken den 
för öfrigt är tydligt skild genom rikligare, mörkare hårighet, glesare stjernludd, smalare 
grön kant på holkfjällen och i allmänhet betydligt gröfre växt och högre blomfärg. 
På friskare gräsbevuxna lokaler framträder formens karaktärer bäst. Här är den 
vanligen stor och grof med ganska hög, långt svarthårig stjelk, långa och något slappa 
mer eller mindre tandade blad (stundom häri påminnande om helare blad af Leontodon) 
med glest stjernludd och stora, temligen långa, mörka holkar med äggrund, afsmalnande: 
bas, beklädda af mörka glandler och svarta hår. På dylika ställen bli de öfre internodi- 
erna i rosetten ofta förlängda och stjernbladet rycker längre från rosettbladen ett stycke 
upp på stjelken, hvilken här oftare än eljest blir gaffelgrenad. Utom genom ofvan angifna 
karaktärer skiljer den sig från närstående genom de bredare smalt grönkantade fjällen, 
hvilkas stjernludd, oftast nästan doldt af den mörka hårigheten, på midten är ganska tätt 
samt glest spridt ända ut i kanterna och spetsen, lemnande blott en kort kolorerad 
udd bar. 
Är i Östergötland en bland de allmännaste och mest spridda Pilosell&x. Den upp- 
träder vanligen i smärre kolonier men ej sällan i tätare bestånd på såväl torrare ängsbackar, 
beteshagar, vägkanter etc., som isynnerhet på friskare gräsbackar och öppnare ängsmark 
äfvensom i skogsmark, men här endast i spridda stånd. 
Insamlad inom området på följande ställen: Östergötland, Tinköping flerestädes ymnig; Svanshals socken, 
Stora Kullen; Väderstad socken Bossgård och Lindekullen, ytterst allmän; Vist socken Sundsbro, Stnrefors och 
Hamra; S:t Lars socken Smedstad, Rosenkälla och Tannfors; Vreta socken Stjernorp och Bergs slussar; Sunds 
socken, Sund; Dagsbergs socken; Vånga socken, Gränsholmen; Mem vid Söderköping; Qvarsebo. Småland, 
Grenna. För öfrigt antecknad från Vermland och Södermanland. 
22. H."virescens ER. 
H. Pilosella var. virescens Lea. Hn. Fl. et Hier. Scand. exs. n. 101, p. p. — H. 
Pilosella subsp. virescens N. P. Die Pil. Mittel-Eur. p. 773, p. p. 
I C.J. LinpeBBrRGsS Hier. Scand. exs. finnes under ofvanstående benämning åtmin- 
stone i de exemplar, jag haft tillfälle att se, utdelade tvenne former. Den ena med 
