vy 
KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:O |Å5. 47 
denna, eller föga decrescerande. Den af det täta stjernluddet temligen gråa färgen på holken 
liksom holkfjällens form påminna äfven om denna, men de senares hårbeklädnad, äfvensom 
stjelkens och bladens, erinrar mest om den hos H." trichoscapoides. Om den senare på- 
minner äfven blomfärgen. 
H. psilophyllum G. ANDERSSON in litt. n. hybr. 
(= H. Auricula X crassescens). 
Caulis humilis — sat altus (5—22 ctm.), erassiusculis gracilis, + alte fur- 
catus plerumque 2-cephalus v. interdum simplex, + coloratus, inferne leviter stellatus 
setulis tenellis longis sat densis et glandulis sparsis obtectus, superne pedunculisque 
setis obscuris densis vestitus et dense — conferte glandulosus, + dense floccosus. 
Folia glaucescenti-viridia, exteriora + anguste spathulata — lingulata obtusa, interiora 
+ lingulato-lanceolata obtusiuscula v. + acuta sepe undulata et subdenticulata 
apice + plicato, supra glabra v. basin versus rare pilifera, subtus margineque pilis 
longis albis + sparsis obtecta, efloccosa. Stolones + longi graciles microphylli. TIn- 
volucra 8—9 (—10) mm. longa obscura, suberassa, basi ovoidea. Squame exteriores 
late albido-marginatze, interiores dorso lato obscuro + viridi-marginatee, sat late obtusae 
— obtusiusculze, setis + longis obscuris apice albidis sparse — dense obtecte, con- 
ferte — creberrime glandulose et dorso sparse stellate. Calathidia 25—30 mm. D., 
+ lzete lutea. Ligule marginales exstriate conspicue laceratae. 
En synnerligen utmärkt form, hos hvilken karaktärer af IH. Auricula (coll) och 
H.”" crassescens äro temligen oförmedladt förenade. Habituelt står den närmast den senare, 
men är spädare och för öfrigt lätt skild genom saknaden af stjernludd på bladens undersida. 
Frånsedt den något rikare hårigheten liknar den till bladens beklädnad och delvis äfven 
till deras form H. Auricula; till öfre delen är den deremot en nästan trogen afbild af 
H." crassescens och är otvifvelaktigt hybrid af dessa båda arter. 
Särskildt karakteristiskt för densamma är den svaga hårigheten och saknaden af 
stjernludd på bladens undersida samt den tätt hopade mörka hårigheten på holkar och skaft. 
Anträffad och urskild af kand. G. ANDERSSON 1886 vid Jakobsberg i Södermanland 
på denuderad, lerblandad sand och samma år af lektor S. ALMQuisT vid Gottsunda bro i 
Upland, der den förekom ganska ymnigt. Den upländska formen är något spädare än 
formen från Jakobsberg men i öfrigt likartad. 
Vid Lärbro på Gotland är sedermera af S. ALMQUIST en form insamlad, hvilken 
endast i några få afseenden afviker från ofvanstående hufvudsakligen genom i spetsen 
svagt färgade holkfjäll och svagt rödstrimmade kantligulx, mörkare blomfärg samt genom 
förekomsten af sparsamma, stundom tätare stjernhår på bladens undersida. På stolonernas 
blad äro stjernhåren derjemte ganska rikligt förhanden, hvaremot de hos formen från 
Jakobsberg här uppträda endast sparsamt. Vid Lärbro är äfven H.” crassescens funnen. 
