70 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 
kortare håriga, men derjemte klädda af spridda, isynnerhet på holkskaften talrikare, smärre glandler.  Holkarne 
förhålla sig till indumentet ungefär som hufvudformen. Stjelken är vanligen rak, hög och föga vågböjd. 
Denna form är anträffad i Östergötland i Jonsbergs socken, Skallö (F. ELmQuist) och utom området 
(af S. ALMQUIST) på Ljusterö i Stockholms skärgård. 
En hithörande betydligt (isynnerhet i vippan) gleshårigare form, habituelt mera erinrande om den up- 
ländska, är funnen i Dalsland, Hågnerud socken (K. O. E. STENSTRÖM). 
De båda sistnämda formerna äro måhända att uppfatta som olika modifikationer af en svagare utpräglad 
varietet, hos hvilka den hos hufvudformen endast antydda glandelhårigheten mera utvecklats. Hufvudformen är 
anträffad i Upland vid Kungshamn nära Upsala (E. Fries, FR. AHLBERG), modifikationer af densamma i Öster- 
götland S:t Anne socken, Engelholm (N. C. KINDBERG) och Vreta socken, Berg (af mig och C. J. LINDEBERG); 
Krokek socken, Marmorbruket (S. ALMQUIST); Södermanland, Ålberga (S. ALMmQuisTt). Ett af exemplaren härifrån 
har en liten bladrosett, utvecklad från nedre delen af en längre birot. 
9. H. " Uplandie (N. P.) emend. 
H. cymosum subsp. Uplandiz N. P. 1. c. p. 404 p. p,' — H. cymosum d. dubium 
Fr. H: Na VE :9:p> minore partes = DaHnsTvEiertess:pfasesolsnatg 
Caulis erectus v. leviter adscendens gracilis — crassiusculus usque crassus 
sepe + flexuosus 40—60 ctm. altus ad medium 2—4 folius, inferne setis albis fir- 
mulis densis 4—5 mm. longis horizontalibus v. oblique patentibus Hoccis densis — 
sat densis obtectus, superne pilis parcioribus obscurioribus glandulis raris — sparsis 
vestitus sparsim — sat dense floccosus, infra anthelam setis longis (4—5 mm.) ob- 
scwris sparsis — sat densis glandulis sparsis (longioribus et brevioribus) obsitus 
! Med afseende på användandet af detta namn har jag länge varit tveksam, huruvida det bör hänföras 
till ifrågavarande form. Först de upplysningar, lektor S. ALMQuist lemnat mig, ha omsider häft mina dubier. 
Af beskrifningen hos N. P. 1. c. synes visserligen framgå, att af dem åtminstone till större delen ofvan 
beskrifna form afsetts, men de hit citerade numren i exsiecaterna innehålla till minsta delen, eller alls icke 
densamma. I Herb. Norm. VI: 9 äro under detta nummer utdelade flera former och samma former förekomma 
t. o. m. ej i de olika exemplaren. I Riksmusei exemplar ligger alldeles säkert under detta nummer HH." tene- 
rescens NORRLIIN, i Upsala Univ. bot. museums exemplar deremot, som det synes, dels H." vacillans NORRL. 
forma, dels en cymosumartad med N. P:s beskrifning bäst öfverensstämmande form. Både H." vacillans och 
denna senare likna hvarandra betydligt till indumentet, äro lätta att förvexla samt äro bada enligt lektor S. 
ALMQUIST allmänna i Upland, men den förra är otvifvelaktigt att hänföra till /7. glomerati formserie, hvaremot 
den senare alldeles tydligt tillhör //. cymosi formområde. För att derföre ej onödigtvis bortkasta namnet Uplandia 
och genom ett nytt namn betunga synonymiken, har jag, i likhet med lektor S. ALMQuisrt, ansett det af N. P. 
gifna namnet böra användas för ofvannämda i Upland allmänna cymosumartade form. 
Hvad åter det af N. P. citerade numret i LinNDEBERGS IMier. Scand. exs. n. 23 beträffar, så innehåller 
det visserligen en cymosumartad men dock helt annan form, skild genom saknaden af glandelhår, hvilka endast 
uppträda i färre antal mot holkfjällens spetsar. Från N. P:s beskrifning af IL." Uplandiw afviker den likaledes 
i detta afseende, ehuru det kan märkas att den delvis, t. ex. vid beskrifningen af bladen, tjenat till förebild. 
Denna form synes mig i de flesta karaktärer stå nära //." mollisetum, men, då den isynnerhet till gestalt men 
äfven med afseende på häårighet och andra karaktärer rätt betydligt afviker från denna och visar den vara en 
skild form, föreslår jag här för densamma namnet IJZ." vestrogothicum. Denna form har af lektor S. ALMQUIST, 
hvilken genom fleråriga studier är väl bekant med Uplands Hieracium-flora, aldrig påträffats inom detta landskap. 
I Vestergötland är den enligt LBG. exs. funnen af C. ELGENSTIERNA (hvar?) 
