KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:o |5. 103 
adscendens v. suberectus leviter flexuosus, inferne setulis elongatis firmulis basi nigro- 
tuberculatis densiusculis glandulis solitariis — raris immixtis Iispidus et sparsim 
stellatus, superne + coloratus pilis longioribus basi obscuris sparsis glandulis sparsis 
v. raris floccis raris v. solitariis, infra anthelam pilis obscuris longissimis (3—4 mm.) 
frequentioribus glandulis solitariis — raris floccis densioribus obtectus. Anthela apice 
furcata, 2—3-cephala, v. + profunde repetito-furcata — laxe pamiculata, 3—6-cephala, 
acladio 7—35 mm. longo, ramis demum superantibus pedicellisque filiformibus arrectis 
leviter — mediocriter floccosis glandulis sparsis — densuusculis varie longitudinis 
(ad 2 mm.) setis obscuris longissimis (ad 4 mm.) sparsis — densis vestitis. Involucra 
crassa obscura basi rotundata postea truncata, 7-—8 mm. longa. Squame sat late 
lineari-lanceolata&e obtuse — obtusiuscule + viridi-marginatze, glandulis nigris sat longis 
densis — confertis setis nigris longis + densis obtectae leviter — sparsim floccosee. 
Folia rosularia prasino-viridia, exteriora + late lingulata, interiora + anguste lingu- 
lata — oblongo-lanceolata spe undulata apicibus plicata, supra setulis (ad 3 mm.) 
longis sparsis floccis parcis v. subnullis, subtus setulis v. pilis frequentioribus floccis 
sparsis — densiusculis vestita. Foliwm cauwlinwm seepe unum prope basin insertum, 
haud raro alterum bracteiforme infra medium caulis affixum additum, ex axillo seepe 
ramigerum et uberius glandulosum. Stolones longi graciles intense colorati foliis an- 
gustis plurimis mediocribus haud v. parum decrescentibus instructi. Calathidium 
medioecre lzte luteum. Ligule marginales extriate v. interdum leviter vittata lace- 
rate. Stylus luteus. 
Denna vackra och i flera afseenden märkliga form, hvilken, först upptäckt af lektor 
S. ALMQUIST, hittills endast anträffats spridd på Gotland, mest i dess norra delar, men 
ingenstädes egentligen ymnig, är der splittrad i en mängd till stjelkens förgrening, hårig- 
heten m. m. från hvarandra afvikande smärre variationer, hvilka utan tvifvel endast äro 
att anse såsom ståndortsmodifikationer eller endast individuella variationer. Än är vippan 
långt ned gaffelgrenad än mera hopdragen, kvastlik, men alltid fåblomstrig. Hårigheten 
på holkar, skaft och blad är än riklig än svagare, oftast styf och lång, men ej sällan 
mjukare och kortare. Sådana modifikationer uppträda ofta traktvis mer eller mindre lik- 
artade, men synes genom talrika mellanformer utan gräns förbundna sinsemellan. 
Mest utmärkande för formen äro grönsvarta, breda och runda holkar med ganska 
breda och trubbiga fjäll samt den här på holkskaften och stjelkens öfre del egendomliga 
hårigheten af korta glandler, blandade med särdeles långa glandler och omvexlande med 
långa, mörka, vanligen ojemt fördelade hår. Häri liknar den mycket H.”" horrentipes, 
hvilken äger samma karaktäristiska beklädnad och hvilken bland Zizranum-artade former 
torde stå denna närmast. För öfrigt är den genom bladens form och beklädnad, de van- 
ligen långa, fina, kolorerade stolonerna och oftast mer eller mindre gaffelgrenade eller 
glesa vippan, hvarigenom den får en habituel likhet med vissa former af H. Auricula, 
lätt skild från de svenska formerna af H. Zizianum, hvilken saknar stoloner, och de 
stolonbärande formerna af H. glomeratum, hvilka äga flerblomstrig, vanligen flocklik vippa. 
Bladens medelnerv och stjelkens nedre del äro ganska ofta purpurfärgade och de yttre 
bladen oftast rödfläckiga. 
