"KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:o |5. IE 
Anthela paniculata sat laxa, ramis tenuibus + arcuato-patentibus et acladio 10—20 mm. 
longo efloccosis v. subnudis epilosis v. setulis sparsis obsitis glandulis raris — sat 
sparsis obtectis pedicellisque medioeribus rarissime at sub involucris densius stellatis. 
Involucrum 1—8 mm. cylindricum, basi primitus parum decurrente vel rotundata 
postea rotundata, livescenti-obscurum. Squame sat late acute dorso obscuro late et 
dilute v. albide marginate, exteriores anguste latissime albido-marginate, dense — 
conferte glandulose sparsim fHoccose epilose Vv. pilis longis tenellis + obscuris rare 
— sparsim obsite. Bractee late late albido-marginate. Folia rosularia glaucescentia 
carnosa, exteriora late obovato spathulata — spathulata setis mollioribus longissimis 
(c. 10 mm.) sat dense (precipue basin versus) obtecta, intermedia + lingulata — 
lingulato-lanceolata et interiora angustissima linearia — lineari-lanceolata cuspidata, 
omnia fere glabra v. marginibus basique et in nervo dorsali sparsim setulifera undique 
efloccosa. Folia caulina linearia cuspidata nuda ad basin et in costa rare setifera. 
Calathidium late luteum ec. 17 mm. D. Ligule non tubulosee. 
Denna form, åt hvilken N. P. gifva en mera fristående ställning, står i sitt allmänna 
utseende och bladform nära föregående. Från densamma är den dock rätt väl skild genom 
ännu mera glaucescenta blad och isynnerhet genom holkarne, hvilka äro smalare cylindriska 
med 1 yngre stadier något nedlöpande, sedermera med mer och mer rundad bas, visserligen 
breda, men genom den mera utdragna spetsen till utseendet smalare fjäll, hvilka äro mera 
spetsiga med breda bleka kanter, hvilka hos de yttre äro nästan hvita, samt breda, bredt 
hvitkantade brakteer. Genom dessa senares form och färg och bristen på hårbeklädnad 
hos de inre bladen och på stjelken, hvilken stundom är nästan alldeles glatt eller liksom 
holkskaften blott fläckvis glest klädd af glansborst samt genom sin öfverallt utom på 
holkbasen och öfre delen af holkskaften fullständiga brist på stjernludd är den väl be- 
gränsad från våra öfriga svenska former af H. florentinum. Motsatsen mellan de yttre 
breda och rikhåriga och de inre ytterst smala, nästan glatta bladen och stjelken, är 
synnerligen 1 ögonen fallande och förlänar denna form ett särdeles karaktäristiskt utseende. 
Dessa former uppträda på öppen mark, men bland gräs afvissna dock stundom mer eller 
mindre tidigt de yttre bladen. På öppna ställen bli isynnerhet de inre rosenfärgade till 
lifligt purpurfärgade; vanligen är åtminstone de yttre bladens medelnerv hifligt färgad. 
Här må anmärkas, att de yttre långhåriga bladen synes tillhöra den öfvervintrade före- 
gående höst anlagda bladrosetten. 
Anträffad sparsamt vid Hau träsk (kalkhed) (S. ALMQuisT och FR. LÖNNKVIST) samt vid Hessle i Fle- 
ringe i sank äng på tufvor (K. J. LÖNNROTH). 
3. H.” Almquistii N. P. 
H. florentinum subsp. Almquistii N. P. I. ce. p. 337. — H. prealtum v. Villarsii LBc. 
Hier. Scand. exs. n. 104 p. p. 
Rluizoma sat ecrassum rosulas sessiles v. stipitatas exserens. Caulis 50—70 
ctm. altus sat crassus firmus + fexuosus, infra medium v. supra 2—5 folius, inferne 
