112 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 
setis sparsis — densiusculis obtectus, superne subglaber — sparsim setosus, a medio 
rare superne sparsim et sub anthela densiuscule glandulosus nudus Vv. superne raris- 
sime stellatus. Anthela polycephala paniculata contracta apice sepe subumbellata 
ordinibus axium 3—4, ramis strictissimis erecto — patentibus — sat patentibus tenuibus 
acladio 5—10 mm. longo pedicellisque tenellis brevibus + fuscescentibus sparsim 
sub involucris densius stellatis dense — conferte glandulis minutis iisdem longioribus 
sparsis immixtis obscuris cerino-capitatis et pilis nullis v. raris, passim frequentioribus 
congestis, tenuibus longis obscuris — fuscescentibus vestitis. Involucrum gracile 
cylindricum basi ovoideo-rotundata defloratum medio valde constrietum 6—6,> mm. 
longum obscurum — nigrum. Squame sat anguste acute obscurx, intima subulatae 
anguste viridi-marginate, glandulis parvis densis — sat densis pilis fuscescentibus — 
dilutis tenuibus sparsis — raris basin versus presertim evolutis et floccis fere ad 
apicem sparsis — raris vestitis; marginibus squamarum nudis. Folia rosularia glauca, 
exteriora + lingulata, intermedia + anguste lanceolata, interiora lineari-lanceolata — 
linearia acuta, setis firmis densiusculis — sparsis ad 2 mm. longis obsita v. subglabra, 
subtus setis sparsioribus in mnervo dorsali sat frequentibus obtecta, undique nuda. 
Folia caulina linearia cuspidata marginibus rarissime glandulifera. Calathidim ce. 15 
mm. D. eximie radians. Flores saturate lutei tubulosi, marginales apicibus interdum 
plani vulgo tubulosi haud lacerati; dentibus fuscis v. fere atris. 
Genom sin höga, styfva stjelk, sina små, smala holkar, samlade 1 temligen tät vippa, 
och ofantligt glesa korgar af mörkt gul färg, är denna form redan på långt håll utmärkt 
och väl skild från samslägtingarne. För öfrigt utmärkt genom sina starkt tubulösa ligulz, 
af hvilka endast de yttre stundom mot spetsen äro utbredda, alla med nästan svarta 
tänder, sina fina, mörka, raka korgskaft, framförallt utmärkta af täta, små och mörka 
gulhufvade glandler, sin isynnerhet uppåt sparsamma på holkskaft och holkar mörka och 
fina hårighet samt smala, blågrå, spetsiga blad, hvilka äro glest och styft borsthåriga och 
helt och hållet eller i det närmaste i saknad af stjernludd. Sparsamt förekommer detta 
nästan endast på holkfjällens ryggar, något rikligare på holkskaftens öfre del. Står tem- 
ligen fristående bland våra skandinaviska florentinum-former, men torde vara närmast be- 
slägtad med H.” subgotlandicum. Med H. > anceps, sådan den uppträder på Gotland, har 
den en stor habituel likhet och är måhända äfven beslägtad med denna, med hvilken den 
äfven har rätt mycken öfverensstämmelse i bladform, vippans utseende, de inrullade blom- 
morna m. m. Är dock lätt skild genom sin glesa hårbeklädnad, bristen på stjernludd och 
smalare holkar med smalare fjäll m. m. 
Anträffad på Gotland vid Hau sparsamt på en helt inskränkt lokal (S. ALMQUIST). 
4. H."' subgotlandieum N. P. 
Wvnizoma sat erassum, rosuliferum. Caulis 50—60 ctm. altus + flexuosus, 
firmus gracilis crassiusculus, supra medium 2—5 folius, inferne setis mediocribus 
4 mm. longis, floccis solitariis — raris (v. sparsis), superne + 
— denswusculis, 2 
SSE EN 
