116 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 
i hög grad sammansatt af heterogena element, och detta gäller i någon grad äfven med 
afseende på de bägge af mig hitförda formerna. Men då H." horrentipes, hvilken i vår 
Hieracium-flora intar en ganska isolerad ställning, visar sig äga många karaktärer gemen- 
samma med den såsom typ för arten af N. P. uppstälda underarten Zizianum TAUSCH 
(= Pilosella austerula NORrrkL.) och äfven H.” anceps ovedersägligen intager en intermediär 
ställning mellan vissa former af H. cymosum och H. florentinum, upptages de här proviso- 
riskt under samma mellanart'”. 
Af N. P. föres H.”" anceps till H. glomeratum, men kan på grund af sitt närmande i karaktärer till 
H.” florentinum ej föras dit. Deremot har jag funnit nödvändigt att på grund af den nära öfverensstämmelsen 
i karaktärer med våra utmärktare glomeratumartade former ditföra de af N. P. till H. Zizianum förda H.”" um- 
belliforum, H.” subprealtum och H." acradenium. TLikaledes har jag på grund af den afvikande innovationen och 
andra karaktärer fört H. Zizianum subsp. asciadium N. P. som subsp. under en särskild art, H. auriculinum ALMQU. 
Som ofvan är nämdt står H.” horrentipes ganska isolerad. Af H. cymosi former 
synes den mest närma sig H.” Uplandice, men kommer i flera afseenden såsom indu- 
mentets beskaffenhet äfven nära H. pubescentis och H. macrantheli formgrupper utan att 
falla inom någon af dem. MH." anceps deremot ansluter sig närmast till de gotländska 
Prealtina och står å andra sidan nära H."transmarinum N. P. och H.? arctogenum 
NoORrrL.” (af H. cymosum). | 
Hithörande former utmärka sig dels genom föga differentierad hårighet, i det gland- 
lerna ofta äro af olika storlek och till en del tydligen visa sig vara transformerade hår, 
dels genom styf eller borstlik hårighet i vippan. Äfven på örtståndet är hårigheten be- 
tydligt vexlande, än kort och mer eller mindre mjuk än grof, längre och borstlik. Gland- 
lerna äro spridda långt ned på stjelken och uppträda ofta i kanten af stjelkbladen. Vippan 
är mer eller mindre kvastlik med mörka, längre eller kortare cylindriska holkar med mer 
eller mindre breda fjäll. Innovationen sker genom rosetter i basalbladens veck (måhända 
äfven genom slutna knoppar). 
1. H." horrentipes n. subsp. 
DaursTt. Hier. exs. Fasc. I, n. 36. 
Caulis elatus, 3—5 dem. altus, gracilis v. crassiusculus + firmus, erectus v. 
basi adscendens fexuosus, foliis 1—2 (—3) sub medio caulis instructus, inferne sat 
floccosus pilis brevibus densiusculis albis pubescens, superne pilis rarioribus basi nigris 
et glandulis sparsis nigris vestitus, sparsim floccosus, infra anthelam dense tomentosus, 
glandulis sparsis mnigris crassis brevioribus et longioribus et pilis longis nigris V. 
obscuris sat densis inzequaliter obsitus. Anthela + contracta umbellata v. sub- 
umbellata, séepius + lare paniculata et irregularis, subsimplex ramo uno alterove 
1 Båda kunna i hvarje fall anses tillhörande tvenne paralella mellanserier mellan de resp. hufvudarterna. 
? Dessa båda cymosum-former äro utan tvifvel tvenne obetydligt utpräglade geografiska racer af samma 
grundform. 
