KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:o Å5. 129 
matis tomento denso camis setis patentibus 3—4 mm. longis obscuris mediocribus —— 
densis Mirsutis glandulis + minutis — minutissimis nigris v. cerinis sat conferte 
creberrime obtectis. Involucra 7—8 mm. longa subovato-cylindrica + canescentia — 
sat obscura, squamis lineari-lanceolatis acutiusculis + pallide virescenti-marginatis, 
dorso + lato obscuro basique + dense floccosis marginibus subnudis ceterum setis 
densis — densissimis albescentibus — subobscuris /MmMrsutis et glandulis minmutis + 
obscuris confertis — sat densis obtectis. Folia rosularia + obscure glaucescenti- 
viridia, exteriora + obovato-spathulata + obtusa tota v. subtus seepe hepatico-purpu- 
rascentia, interiora obovato-lanceolata acuta, intimum + lineari-lanceolatum + cuspi- 
datum, in petiolum brevem + angustum decurrentia, supra setis rigidis 5—8 mm. 
longis densis + adpressis hirsuta nuda, subtus marginibusque pilis brevibus teneris 
sparsis in costa sat densis obtecta et sat dense — dense floccosa. Folia caulina + 
linearia, summum non raro supra medium caulis insertum. Calathidium mediocre 
(ce. 20 mm. D) ligulis brevibus lzxete lutescentibus subsulphureis, marginibus nec radi- 
antibus nec purpureo-striatis, elaceratis. 
En framstående form, utmärkt af sin styfva mer eller mindre kolorerade 1—2-bladiga, 
stundom från alla bladvecken greniga stjelk, klädd af borstlik, nedtill uppåtrigtad, upptill 
mer eller mindre rätt utstående hårighet, tätt och långt borsthåriga, undertill stjernludna 
blad, gles och fåblomstrig vippa med mer eller mindre uppåtrigtade grenar och holkskaft, 
hvilka liksom de gråsvarta holkarne äro klädda af medeltäta till tätt hopade gråhvita tem- 
ligen långa hår och mer eller mindre täta, korta, ofta ytterst små glandler. Stjelken är 
nedanför understa bladet grönaktigt askgrå af tätt hopadt stjernludd, upptill glesare stjern- 
hårig, holkskaften deremot askgråa af tätt samladt ludd, hvilket uppstiger mer eller mindre 
långt på holkens bas och är glest till medeltätt på fjällens temligen breda mörkfärgade 
ryggar. De yttre fjällen äro liksom hos H.= dichotomum något utstående, lösa och öfvergå 
i skaftets öfre brakteer. Till sina karaktärer intar denna form en ställning, midt emellan 
H." dichotomum och H." Loennrothii. Den förstnämda liknar den till den vanligen lägre 
och stundom lika späda stjelken samt bladens storlek och form, holkarnes och isynnerhet 
holkbasens utseende, den senare deremot närmar den sig till stjelkens och vippans för- 
grening, hvilken dock är glesare och mindre rik, den borstlika långa, men dock vida rikligare 
hårigheten, stjernluddets fördelning samt korgarnes färg och utbildning. Från denna 
senare är den oaktadt sin likhet lätt skild genom de bredare, mörkare, mera grönaktigt 
olaucescenta, rikt borsthåriga bladen, hvilka oftare undertill äro lefverbruna till purpur- 
färgade, den lägre och mörkare ofta rätt lifligt kolorerade stjelken samt mörkare, längre och 
vanligen rikhårigare och rikligare glandulösa holkar med smalare fjäll. Varierar rätt mycket 
till hårens färg och täthet, isynnerhet på stjelkens öfre del och i vippan. Än äro håren för- 
sedda med lång mörk bas, än äro de till större delen af sin längd ljusa. Till följd häraf, 
men äfven till en liten del beroende af svagare eller rikligare utveckladt stjernludd, få 
holkarne genom sin färg ett ganska olika utseende, i det de än äro ljust grå, än ganska 
mörka. Dessa förändringar äro ej att anse som egentliga variationer utan endast som 
modifikationer, framkallade af ståndorten och belysningen. Emellertid få individer med 
K. Sv. Vet. Akad. Flandl. Band. 23. N:o 15. 17 
