KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 56. N:0 6. I 1 



Som en närmare illustration till dessa förhållanden hänvisar jag till mikrofoto- 

 grafierna å pl. 6, fig. 1 och 2, hvaraf fig. 1 visar Stråkens typiska ytgyttja, sådan den 

 öfverallt upprepar sig ute i den pelagiska regionen; fig. 2 däremot Melosira-gy ttjan 

 från ett par dra:s' djup under gyttjeytan. Som man ser, är skillnaden högst väsentlL : 

 å ena sidan en mörk detritus med ett fåtal Cyclotelhr och utan Melosira, å andra 

 sidan ett mycket rikligt Melosira-sediment. Det är nu alldeles tydligt, att hydro- 

 biologien endast har att göra med ytlagret - så mycket mera, som endast detta 

 (att döma af skrapprof resp. sedimenteffekten af Stråkens fytoplankton, hvarom mera 

 i den speciella framställningen) torde tillhöra nutiden. 2 Jag har emellertid i den föl- 

 jande speciella framställningen städse också kort eligen anmärkt »djup -lagrets af- 

 vikelser från ytlagret, därmed mindre afseende att prestera någon egen 

 närmare motiverad uppfattning om detsammas utvecklingsförutsättningar 

 än framförallt att hän vända andra forskares uppmärksamhet på dessa af- 

 lagringar, hvilka ofta nog synas antyda helt andra lifsförutsättningar än dem, 

 som numera äro att anse såsom reglerande för dessa vattens lif. I vissa fall 

 torde nog djuplagret kunna anses representera slutstadiet — den under rådande 

 förhållanden fullständigast tänkbara mineraliseringen resp. diagenesen — för 

 den bildning, som ännu i dag pågår; i flertalet fall torde det dock här vara 

 frågan om aflagringar, hvilka tillhöra en svunnen tid. Skiktningen är 

 under alla omständigheter högst karakteristisk; och härmed framträder 

 också inom limnologien en serie invecklade problem, till hvilka paralleller 

 dock i viss mån — i sak eller tekniskt — gifvas inom de senaste årens 

 oceanografi. Jfr exempelvis den sammanfattande framställningen hos K. 

 Andrée, 1911,1912, 1916. 



Den närmare utredningen af dessa frågor tillhör emellertid icke nu- 

 tidslimnologen ensam; och innan en dylik diskussion till dess närmare de- med stor 

 täljer öfver hufvud taget kan komma till stånd, erfordras väl också en än ! <0 ? p '.. lam ?" 



J ligt for prof- 



bättre teknik än de af mig använda kopp-profven från yt- resp. (efter »ge- tagning af 

 nomslagning») frän djupgyttjor. Samtliga prof, som i det följande komma C:a •/«■ 

 på tal, äro emellertid tagna enligt principen för dessa >diskontinuerliga 

 profiler» om ock med något varierande kopptyper, så att i allmänhet en ganska stor 

 kopp (fig. 2) användts för ytprofvet, hvaremot en liten dylik (fig. 1) kommit till 

 användning vid »genomslaget». Med hänsyn till de af mig undersökta sjöarnas ganska 

 obetydliga djup har jag i allmänhet vid mina proftagningar här icke tillämpat den 



1 Djupare än 30 cm under den pelagiska Stråkengyttjans nuvarande yta liar jag ännu icke lyckats 

 framföra mina proftagare; Melosira-gyttjan är här mycket typisk — men den är redan tillstädes vid c:a 10 cm. 

 Endast de allra öfversta lagren motsvarande en obelastad och ej för tung skrapas vertikala afverkningskapa- 

 citet i denna gyttja — äro så godt som Melosira-iria, alltså representerande en ytgyttja af ofvan skildrad typ. 



2 Ett ytterligare bevis för riktigheten af denna uppfattning torde utan vidare framgå ur en hänvisning 

 till bottenfaunans verksamhet: ty häraf följer en grundlig genomarbetning resp. omrörning af dessa aflagringar till 

 ett ganska väsentligt djup under gyttjeytan. Sålunda måste — med hänsyn till aflagriugarnas notoriskt lång- 

 samma bildningssätt — hvarje sådant sediment, hvars bildning i större utsträckning fortgår äfven i våra dagar, 

 vara påvisbart äfven i de ytligare skikten. Sålunda äro också de sediment, hvilka där saknas men i djupare 

 lager karakterisera, att anse såsom effekten af en svunnen tid. — Af samma orsak är tydligen hvarje tanke på 

 en skiktning, svarande mot planktons årliga periodicitet (jfr J. Holjiboe 1903). alldeles utesluten. 





