KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 56. N:<) 6. 21 



ej endast en af kiselalger mikroskopiskt karakteriserad gyttja utan fastmer en just 

 af dessa former till alldeles öfvervägande grad uppbyggd aflagring. Det synes 

 emellertid under sådana omständigheter själfklart, att de uppställda rent planktogena 

 gyttjetyperna näppeligen kunna tänkas erbjuda en mera vidsträckt utbredning; ty 

 förutsättningen för deras uppkomst är ju dock en kvalitativt så specialiserad och 

 därtill kvantitativt så anmärkningsvärdt hög planktonproduktion, att dylika förhål- 

 landen på det hela taget snarast måste representera undantagsfall. Också anför 

 Wesenberg-Lund endast ett par exempel på den af honom uppställda diatomé- 

 gyttjan, förklarar kitingyttjan vara utomordentligt sällsynt (huruvida uppställan- 

 det af denna typ motiveras af mer än en enda lokal, Bagsvaerdsö, synes osäkert), 

 hvaremot cy anophycégyttjorna enligt Wesenberg-Lund i viss mån måste anses 

 som ett karakteristikon för många af Danmarks grundare sjöar. 



Detta klassificeringsförsök är alltså det första som föreligger med hänsyn 

 till nutidens i bildning varande af lagringar. Redan ungefärligen 20 år före Wesen- 

 berg-Lund (1901) hade dock Trybom (1883) verkställt en synnerligen instruktiv 

 utredning öfver den pelagiska regionens slambildningar ; såväl den af pelagiska kisel- 

 alger som cladocerer dominerade gyttjan var Trybom väl bekant, men någon gruppering 

 af dessa typer enligt allmännare synpunkter har han dock icke vidtagit. En af Wesen- 

 berg-Lund^ typer var dock redan sedan länge äfven till namnet väl bekant; ty i 

 sin monografi öfver Genévesjön har Forel (1892) icke endast framhållit den ofta 

 massvisa förekomsten af entomostrac é-Yåmning&r i gyttjan (l'alluvion du lac) utan där- 

 till faktiskt också föranledts att för en aflagring af denna typ föreslå en speciell 

 benämning: »que la vase qui les renferme mériterait peut-étre d'étre caracterisée par 

 un nom special, en analogie avec les boues de 1'Ocean, et d'étre appelée vase ou botte 

 d entomostracées.» L. c. p. 118. 



Den empiriska motivering, som Wesenberg-Lund förebragt i och för uppstäl- 

 landet af sina tre typer för nutidens i bildning varande gyttjor, är — i hvad de 

 rena planktongyttjorna beträffar — synbarligen fotad på ett ganska obetydligt 

 undersökningsmaterial och tyckes därför ytterligare fastslå deras karaktär af undan- 

 tagsfall. Han framhåller visserligen själf förekomsten af talrika blandningstyper, 

 och då man besinnar de danska sjöarnas åtminstone med hänsyn till plankton 

 högproduktiva karaktär (jfr Wesenberg-Lund, 1. c. 1904 och 1908), så förefaller det 

 också ganska sannolikt, att man faktiskt för djdika vatten ofta nog skulle kunna ha 

 att räkna med verkligt planktogena gyttjor, till en absolut öfvervägande del 

 bildade af de tre ofvan angifna den pelagiska regionens organogena sedimenttyper; 

 ehuru oftast i blandningsformationer och mera sällan i de rena produktioner, som be- 

 skrifvits som kisel-, kitin- och cyanophycé-gyttjans bildningstyper. Jfr äfvenledes 

 P. Schtemenz 1903 och R. Kolkwitz 1911 a, där likartade bildningar blifvit beskrifna. 



Helt annorlunda måste emellertid förhållandena på detta område gestalta sig i 

 våra urbergsvatten. Vi skola i det följande närmare lära känna dess i jämförelse 

 med Norra Tysklands och Danmarks mera näringsrika sjöar såväl kvalitativt afvikande 



