22 EINAR NAUMANK, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER FYTOPLANKTON. 



som också framförallt med hänsyn till produktionens kvantitativa förlopp väsentligt 

 olika planktonbiologi. Det är under sådana omständigheter själfklart, att jag vid 

 de följande diskussionerna öfver gyttje- och dyaflagringarnas struktur i dessa vatten 

 icke utan vidare skall kunna följa den ofvan refererade terminologien. Jag finner 

 det därför, innan jag kan ingå på den speciella framställningen, alldeles nödvändigt 

 att verkställa en närmare terminologisk utredning af dessa frågor, därmed i första 

 hand afseende att lägga en klar formell grundval för de företeelser, hvilka senare 

 skola närmare diskuteras. 



Begreppen gyttja och dy ha som bekant införts i den vetenskapliga litteraturen 

 genom Hampus von Post, som framför allt i sin berömda publikation af år 1862 

 närmare diskuterat desamma i deras inbördes förhållande; jfr dock äfvenledes 1. c. 1855, 

 1860 och 1894. Gyttjan definieras här (1862) som en väsentligen koprogen 1 

 bildning, till afsevärd del uppbyggd af grå eller grågröna gyttringar af organiskt ur- 

 sprung men med ett högst karakteristiskt och äfven kvantitativt betydelsefullt inslag af 

 allehanda lämningar efter mikroorganismer, särskildt diatoméskal. Det är en »både i vått 

 och torrt tillstånd grå, 2 i fuktigt elastisk massa, som af] agrar sig på bottnen af de klara 

 och rena vatten,' källor, bäckar, sjöar o. s. v., närmast sanden eller leran». Hvad 

 dyn beträffar, så synes Hampus von Post för densammas vidkommande tillerkänna 

 sedimenten af mikroskopiska organismer endast en mindre betydelse; en mera väsentlig 

 karaktär synes honom däremot vara en höggradig inblandning af tradiga växtlämningar. 

 Den är vidare — och det är nog här det principiella — »genomträngd och om- 

 blandad med bruna gyttringar af mullämnen, så att den i fuktigt eller vått, äfvensom 

 torrt tillstånd visar sig med en mer eller mindre brun, ända till svartbrun färg. 2 Den 

 af lagrar sig på bottnen af de brunfärgadt vatten 2 förande sjöarne (s. k. dysjöarne) 

 och andra smärre fördjupningar på jordytan.» 



Detta är alltså de i första hand grundläggande definitioner, som måste vara 

 reglerande för den följande framställningen. De ha sedermera vidare utförts i littera- 

 turen öfver kvartärgeologiska spörsmål — en litteratur, som jag tydligen med hän- 

 syn till mina egna undersökningars egentliga ändamål dock här i det stora hela icke 

 har anledning att närmare referera. Af handlingar af en mera allmän läggning resp. 

 berörande nomenklaturfrågor torde emellertid äfven i detta sammanhang böra 

 medtagas. Häraf komma väsentligen följande i fråga: G. Andersson 1896, 1898 

 Fruh och Shröter 1904, L. von Post 1909, C. A. Weber 1902, 1907, 1908. 



När Hampus von Post 1862 publicerade sina studier öfver nutidens koprogena 

 jordbildningar, existerade ännu icke planktonforskning, lika så litet som en limno- 

 biologi öfver hufvud taget. Det är ju under sådana omständigheter ganska själfklart, 

 att han icke närmare kunde till dess detaljer utreda sedimentens växlande härkomst; 

 men det torde icke kunna anses obefogadt att fastslå, hurusom troligen redan denne 

 skarpsynte forskare insett existensen af ett pelagiskt växt- och djurlif och dess bety- 



1 Detta begrepp är tydligen för första gängen uppställdt af H. von Post, 1. c. 18G2, där det p. 59 om 

 de af honom studerade bildningarna heter: »af djurträck företrädesvis bildade och därför 'koprogena' förslagsvis 

 benämnda». — Begreppet afser tydligen bildningarnas form; urmaterialet är ju öfvervägande fytogent. 



2 Kursiveringen ar referentens. 



