KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 56. N:0 6. 



25 



nadskaraktärer för dy och gyttja, som i första hand framhållits af H. v. Post, 

 väsentligen i hans arbeten af 1860 och 1862. Härmed öf verensstämma i princip 

 senare författares synpunkter, ehuruväl de terminologiska utgångspunkterna (jfr schemat 

 sid. 27) afsevärdt växla. 





Aflagringens benämning. 



Sjögyttja. 



Sjödy. 



Moderformation Ett]»rent, klart och färg- 



löst vatten» med dess växt- 

 och djurformationer; samt 

 till någon del en inverkan 

 från kringliggande marker. 



Sedimentet år med hän- 

 syn till 

 1. Färg 



a) i vått tillstånd Merendels grått. 



b) i torkadt tillstånd 



2. Mikrostruktur 



Förhållande till alka- 

 lier 



Rent grått. 



»Bruna m ullämnen» sak- 

 nas alldeles ; koprogena 

 bildningar dominera jäm- 

 sides med skelettrester af 

 i första hand mikroskopiska 

 växter och djur. 



Extrakt relativt färglöst. 



Ett »gulaktigt eller gul- 

 brunt vatten» med dess 

 växt- och djurformationer; 

 samt till en ni3 r cket väsent- 

 lig del en inverkan från 

 kringliggande marker. 



»Brunaktigt, ända till 

 svart.» 



Ibland mörkare, ibland 

 ljusare än i vått tillstånd. 



» Bruna mullämnen » bilda 

 huf vudmassan ; koprogena 

 bildningar spela jämsides 

 med skelettrester af växter 

 och djur ofta en mera un- 

 derordnad roll. 



Extrakt utprägladt gul- 

 aktigt till kraftigt röd- eller 

 eller mörkbrunt. 



Jämför man nu från dessa synpunkter den pelagiskt bildade aflagringen i en 

 urbergssjö med svagt gult vatten resp. i en typisk dysjö (alltså med intensivt mörk- 

 brunt vatten), så visar det sig, att den sistnämnda bildningen utan tvekan är att 

 hänföra under H. v. Post's begrepp sjödy: härför tala i genomförd öfverensstäm- 

 melse samtliga de i tabellen anförda åtskillnadskaraktärerna. Något annorlunda för- 

 håller sig emellertid profvet från en urbergssjö med svagt gulfärgadt vatten (t. ex. 

 Stråken vid Aneboda). Här visar sig nämligen aflagringen i fuktigt tillstånd sna- 

 rast brunaktig till färgen; torkad antar den emellertid en ljusgrå färg. Mikrostruk- 

 turen visar en viss halt af utf lockade bruna humuskolloider; de koprogena bildnin- 

 garna äro af en ganska stor betydelse för totalfysionomien ; deras färg växlar emellan 

 grått, röd- och mörkbrunt. Behandlad med kall natronlut ger sedimentet i fråga ett 

 svagt gulfärgadt extrakt. En typisk sjödy föreligger alltså icke här, trots det 

 gulaktiga vattnet. Den visar fastmer väsentliga beröringspunkter med gyttjan, från 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 56. N:o 6. 4 



