.34 EINAR NAUMANN, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER FYTOPLANKTON. 



a) Skal af diatoméer med karaktärformerna Asterionella, Cyclotella, Tabellaria. 



b) Sporer af vissa chrysomonader, väsäntligen Dinobryon, 31 allomonas, Uroglena. 



c) Skelettnålar resp. -plåtar af Mallomonas. 1 — Dessa element upplösas emel- 

 lertid till en väsentlig del snart nog efter slutförd sedimentering, livadan denna typ 

 — i motsats till flertalet andra — knappast torde kunna representera en permanent af- 

 lagring utan snarast en bildning af öfvergående natur. 



d) Hela kolonier af Botryococcus. 



2. Litorigena bildningar 



av icke peritriptogen natur. Särskildt litoraldiatoméer, en formationsgrupp, som 

 ofta i dessa vatten ernår anmärkningsvärda högproduktioner. Särskildt de små 

 Sphagn wm-sjoarnas ofta ringa utsträckning möjliggör denna till litoralzonen begrän- 

 sade produktion att alldeles trycka sin prägel äfven på den pelagiska regionens 

 sedimentstrukturer. — Vidare böra i detta sammanhang anföras skelettnålar af 

 spongiller äfvensom gröfre väfnadsfragment. 



II. Peritriptosrena sediment. — Jfr under I A II. 



B. De limnoalloktona sedimenten dominera. 



Dessa äro här af en mycket ingripande betydelse i vattnets lif. Frånsedt bio- 

 gena och minerogena bildningar likartade med de, som under I B varit på tal, till- 

 kommer här såsom en realitet af grundläggande betydelse ett för slamaflag- 

 ringarna mycket afsevärdt sedimenttillskott genom utlakning af olikartade humus- 

 kolloider från kringliggande marker, äfvensom ibland mera direkt utsvämmat material. 



Urbergsvattnets slamaflagringar karaktäriseras alltså ofta nog inom humus- 

 vattnets gebiet genom en mycket afsevärd halt af rent alloktona sediment i form 

 af utflockade humuskolloider, alltså en aquatisk, sekundärt allokton kaustobiolit, 

 för att tillämpa Potonié's terminologi af 1908 resp. 1910. 



De planktogena sedimenten äro sålunda af mindre betydelse. Äfvenledes är in- 

 blandningen af lera och fin sand ytterst obetydlig öfverallt i de relativt stagnerande 

 vattnen, med h vilka vi i det följande komma att sysselsätta oss. Totalkaraktären blir 

 alltså för dessa vattens nutida bottenaflagringar en på planktogena sediment ganska 

 fattig, till stor del af detritus bestående bildning, utan större ler- resp. sandhalt. För- 

 hållandena gestalta sig emellertid äfven i smärre vatten helt annorlunda med tillta- 

 gande djup under den nutida gyttjeytan: af lagringen blir där ibland något mera 

 lerig, men framförallt börja planktoniska sediment — väsentligen i form af 

 diatoméer — här spela en rent af dominerande roll. Det hela verkar på denna 

 nivå ofta snarast en mer eller mindre lerig diatomégyttja. Talrika exempel på dessa för- 



1 Då jag i det följande korteligcn talar om »rester af Mallomonas-», så afser jag härmed just nålar eller 

 plåtar; de mera resistenta dauerbildningarna inbegripas emellertid under chrysomonad-sporerm. 



