

KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 56. N:0 6- 47 



öfvergång till dybildningens stadium. Slamningsresten domineras där i mera 

 extrema fall alldeles af rödbruna väfnadsfragment, och de exkrementella bildningarna 

 spela då, i motsats till livad som är fallet i en typisk pelagisk, mera koprogen dy- 

 bildning, en för totalfysionomien ganska obetydlig roll. Jag har afbildat en typisk 

 dylik slamningsrest å textfig. 13. Däremot representerar f ig. 14 snarast en öfvergång 

 till ett specialfall — den af Sphagnum-iragment i första hand karakteriserade slam- 

 ningsresten från ett Sphagnum-dy aflagrande vatten. 



Karaktäristiska för pelagiska af lagringar utom just i vissa smärre dy sjöar äro 

 alltså i första hand de koprogena bildningarna. Icke desto mindre ha de hitintills 

 blifvit föga uppmärksammade inom den limnologiska forskningen, där hitintills endast 

 Sv. Ekman synes ha närmare sysselsatt sig med dessa frågor. Mot bakgrunden af 

 sådana fotografiska öfversiktsbilder hvilka i det föregående meddelats, finner jag mig 

 nu också något utförligare kunna till diskussion upptaga Sv. Ekman's, 1. c. p. 191 

 o. f., från hans Vätternstudier härrörande och af mig hittills endast i förbigående om- 

 nämnda iakttagelser. Till jämförelse med mina egna bilder har jag därför här vid 

 samma förstoring låtit reproducera en efter Sv. Ekman's originalfigur gjord schematisk 

 teckning öfver de af honom iakttagna gröfre bildningarna (fig. 11). Han omnämner 

 af dylika först en serie »Exkrementballen verschiedener Tiere» och anger som 

 breddmått för desamma olika tal från 0,6—0,25 mm; de äro särskildt karakteristiska för 

 kitingyttjan, och då densammas väsentliga djursamhälle utgöres af oligochcet-iaunan, fin- 

 ner Sv. Ekman det också sannolikt, att det här är fråga om just dessa formers exkrement, 

 ett antagande, som han vidare finner bekräftadt genom jämförande mätningar äfven 

 af oligochoet-t&rmens vidd. Som en andra grupp af gröfre bildningar anföras »verkit- 

 tete Tonpartikelchen» ; deras storlek uppgår i allmänhet endast till 0,05 mm. De 

 erbjuda en ganska oregelbunden form, som näppeligen för tanken på de »immer 

 walzigen öder mehr öder weniger kugelförmigen Form der Exkrementballen». Sv. 

 Ekman förklarar sig sakna närmare uppfattning om de ifrågavarande bildningarnas 

 uppkomst, men antyder dock i förbigående, att de möjligen kunna utgöras af resterna 

 från sönderfallna exkrementklumpar eller också — livad han för öfrigt finner mera 

 sannolikt — representera på rent kemisk väg, »gänzlich unabhängig von den Tier- 

 därmen», uppkomna aggregat. Som en tredje grupp torde slutligen de förut om- 

 nämnda limonit bildningarna böra anföras äfven i detta sammanhang. 



I jämförelse med Sv. Ekman's undersökningar ha tydligen mina egna påvisat 

 en förut oanat riklig nyansering med hänsyn till de exkrementella bildningarnas storleks- 

 klasser — en omständighet, som för öfrigt måste förefalla som en ganska naturlig konse- 

 kvens ur de olikartade tekniska förutsättningar, som här legat till grund: ty Sv. 

 Ekman äfvensom föregående undersökare ha ju icke alls arbetat med slamningsprof, 

 hvaremot jag själf i största utsträckning betjänat mig af denna teknik. Först på 

 detta sätt har det också varit möjligt att lägga en närmare grund till kännedomen 

 om gyttjans exkrementella aflagringar — ett förhållande, hvars betydelse näppeligen 

 torde böra förbises, då det ju är just dessa bildningar, hvilkas närvaro öfver hufvud 

 taget motivera användningen af begreppen gyttja och dy i den af dess grundläggare 





