KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 56. NiO 6. 59 



betydelse för bottenaflagringarnas fysionomi. Totaleffekten blir alltså en utpräglad 

 dygyttja med obetydlig halt af limnoautoktona sediment öf verb ufvud taget. 



Lilla eller Öfre Hyttjärn. 



Öfverensstämmer med hänsyn till sin allmänna fysionomi med Stora Hyttjärn 

 men är dock — som ju redan namnet antyder — ■ något mindre än denna. - - H vit mos- 

 sorna dominera alldeles strandbältet; vattnet är kraftigt gult. — På växt riklig; särskildt 

 observeras massan af kiselalger. — Högsta djupet uppgår till ca. 4 3 / 4 meter. 



Planktonformationens årliga variation. 



12 / 2 1914 Fytoplankton saknas. 

 M / 4 1914 » » 



% 1914 » » 



J , G 1914 Dinobryon bavaricum dominerar jämsides med Stichoglcea; af Peridinium 



Willei enstaka ex. 

 % 1913 En fytoplanktonformation saknas; enstaka exemplar af Ceratium cur- 

 virostre. 

 '- . 1914 Som föregående. 



,4 

 22 



. s 



23 / 

 II 



1914 Dinobryon bavaricum dominerar; af Ceratium curvirostre föga. 

 s 1914 Sparsam förekomst af Ceratium curvirostre. 



1913 Relativt sparsam förekomst af Dinobryon bavaricum. 

 26 9 1913 En icke särskildt rik M allomonas-f orm&tion. 

 30 / 10 1913 Fytoplankton saknas. 

 7 U 1913 » » 



Bottnens beskaffenhet: Den pelagiska regionens dygyttja erbjuder här 

 en sikt re st, till väsentlig grad (jfr Pl. 1, fig. 2 a) bestående af rörformiga bildningar 

 äfvensom — till något mindre del — af Sphagnum-hlad och andra växtrester. Slammet 

 erbjuder emellertid eljes en relativt fin struktur, då den lösa rödbruna detritus afsevärdt 

 överväger; frånslammas denna, så erhålles ett preparat, som väsentligen består af rör- 

 formiga bildningar resp. Sphagnum-h\&å. 



Ett från ca. 4 3 / 4 m:sdjup upptaget prof visar med hänsyn till den finare strukturen 

 en föga lerig, rödbrun, af SpJiagnum-hdigment karakteriserad detritus. I densamma 

 uppträda litorala kiselalger i stora mängder — icke blott representerande ett högst ka- 

 rakteristiskt inslag utan äfven en ganska afsevärd gyttjebildande faktor; pl. 2, fig. 4. 

 Chrysomonad-s-porer utan större betydelse; skelettrester af Mallomonas däremot högst 

 karakteristiska för gyttjans finare struktur. Jfr pl. 2, fig. 2. 



De djupare aflagrin garna öf verensstämma väsentligen med ytlagret; dock 

 befinna sig här Mallomonas-Testema, i afgjordt aftagande. Jfr pl. 2, fig. 2 och 3. 



Bottnen i dess förhållande till plankton; allmänna anmärkningar. Med 

 Öfre Hytt järn möter oss för första gången den utpräglade Sphagnum-tyåmen, 



