60 EINAR NAUMANN, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER FYTOPLANKTON. 



livars fytoplanktologiska karakteristik här i första hand gifves genom visserligen spar- 

 samma men ofta relativt formrena chrysomonad-iommtioner. Bottenslammet utgöres af 

 den typiska Sphagiiiun-äetritus, här med en anmärkningsvärdt hög halt af litorala kisel- 

 alger och med ett högst karakteristiskt inslag af Mallomonas-rester. 



Säkerligen (jfr sid. 62) är Mallomonas-sedimentet i den utpräglade typ, som pl. 2, 

 fig. 2 visar, en bildning af relativt öfvergående natur: en väsentlig del går snart nog sin 

 upplösning till mötes, och på några dm:s djup under den nuvarande sedimentytan äro 

 Mallomonas-resteriidb skäligen betydelselösa. Den sistnämnda omständigheten synes böra 

 tillmätas ett dubbelt intresse: å ena sidan rent tekniskt som ett ytterligare bevis på den af 

 mig praktiserade genomslagstekniken i och för diskontinuerlig profillodning resp. som en 

 ytterligare motivering för mina förut framställda resonemang angående betydelsen af att 

 vid alla slambiologiska studier förfoga öf ver verkligt säkra »ytprof». Därtill bestyrker 

 den konstaterade vertikalvariationen i viss mån — likartade bildningsbetingelser förut- 

 satta — min uppfattning om de ifrågavarande sedimentens obetydliga resistens, ett 

 förhällande, som också torde förklara, att M allo »ton as-rester af denna typ hittills icke 

 blifvit kända från fossila gyttjor. Jfr särskildt Lagerheim's vidsträckta studier här- 

 öfver, 1. c. 1902. 



Emellertid föreställer jag mig, att man vid första påseendet möjligen skulle vara 

 böjd att anse denna af mig för Lilla Hy tt järns ytdygyttja i juli 1913 påvisade mikrosko- 

 piska fysionomi som en rent undersökningsteknisk artefakt. Det synes också 

 med hänsyn till de ifrågavarande Mallomonas-restemdbS obetydliga resistens ganska 

 osannolikt, att de i konstaterad utsträckning skulle kunna dominera ens ytlagrets struk- 

 tur: fastmer förefaller det ganska plausibelt, att lodkoppen förorenats genom att öfver 

 botten stående kollapsplankton af Mallomonas, ett antagande, som måste synas så myc- 

 ket mera sannolikt, som många författare framhållit den ganska allmänna förekomsten 

 af dylika formationer — om också uppbyggda af andra och mera vanliga former än 

 Mallomonas. Resonemanget motbevisas emellertid i detta fall rent direkt genom den 

 mikroskopiska fysionomien hos centrifugprof från Öfrc Hytt järns såväl yt- som bot- 

 tenvatten vid tiden för bottenprof tagningen 1913: h varken i den ena eller den andra 

 centrifugresten kunde Mallomonas-nåldbr påvisas. Det är alltså härmed till fullo 

 bevisadt, att bildningar af denna natur trots sin relativt obetydliga resi- 

 stens faktiskt nå ytlagret och ofta förläna detsamma en påfallande karak- 

 tär, om ock af öfvergående art — en periodiskt återkommande mikro- 

 struktur. Jfr f. ö. sid. 62. 



Stora eller Nedre Hyttjärn, 



som erbjuder en längd af ca. 200 och en bredd af ca. 100 meter — omgifves väsentligen 

 af mosstränder med här och hvar fullkomligt gungflyartade Sphagnum-mattor. På väx t 

 riklig. — Vattnet kraftigt gult; högsta djupet ca. 5 3 / 4 m. 



Planktonf ormationens årliga variation. 

 13 / 2 1914 Fytoplankton saknas. 

 ™U 1914 » » 



