82 EINAR NAUMANN, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER FYTOPLANKTON. 



likhet med Påsk a -Lampa ligger den midt ute i en mosse, livadan omgifningarnas 

 barrskog först börjar ett par hundra meter från tjärnens strand. På väx t obetydlig; 

 dock mera utvecklad än i Paska- Lampa. — Närmast stranden observeras här och 

 hvar en sparsam näckrosformation. Högsta djupet uppgår till ca. 5 meter. 



Planktonf ormationens årliga variation. 



"/a 1914 Fytoplankton saknas. 

 Vs 1914 Prof odugligt: fixering försummad. 

 21 / 7 1913 Fytoplankton saknas. 

 19 / 7 1914 » » 



" 6 s , l */ 8 1914 Mallomonas dominerar jämsides med zooplankton. 



J6 / 9 1914 Mallomonas dominerar alldeles öfver zooplankton; torrprofvet är alldeles 



krithvitt — som den renaste kiselgur. 

 2 7„ 1913 Af Mallomonas föga. 

 ä8 / 10 1913 » » » 



10 / 12 1913 Fytoplankton saknas. 



Bottnens beskaffenhet. Den pelagiska regionens dygyttja erbjuder en 

 siktrest, som i första hand karakteriseras af rörformiga bildningar. Den erbjuder 

 f. ö. en ganska grof struktur genom den massiva inblandningen af Sphagnum-h\&å och 

 andra växtrester; jfr pl. 5, fig. 1. 



Ett från ca. 5 m:s djup upptaget prof företer med hänsyn till den finare strukturen 

 den typiska rödbruna detritusdygyttjan, i första hand karakteriserad af Sphagnum- 

 lämningar; häri bilda chry so monads-porer och litorala kiselalger ett karakteristiskt om 

 också kvantitativt icke särskildt betydelsefullt inslag. — Torrpreparatet visar en typisk 

 men ringa halt af Mallomonas-Yåmnmgar. 



De djupare lagren erbjuda väsentligen samma struktur som ytlagrets; dock 

 är bildningen här ej fullt så grof, och chrysomonad-sporerridL göra sig i än större utsträck- 

 ning gällande som ett karakteriserande element. 



Bottnen i dess förhållande till plankton; allmänna anmärkningar. 

 Oxögats planktonkalender visar med hänsyn till fytoplankton en alldeles ena- 

 stående specialisering och fattigdom: endast en enda Mallomo na s-produktion af bryter 

 formationernas eljes af detritus eller entomostracéer dominerade och fullständigt algfria 

 prägel. — Dessa äro också de bildningar, som i allmänhet ge karaktären åt de prof, om 

 livilka det i mina karakteristiker endast angifvits, att »fytoplankton saknas». — I öf- 

 verensstämmelse härmed spela också chrysomonadsporev på det hela taget en ganska 

 obetydlig roll för af lagringens fysionomi: den rödbruna Sphagnum -detritus — här f. ö. 

 mera grof än eljes - dominerar alldeles, och äfven litoraldiatoméer äro af mindre 

 betydelse än vanligt. Den föreliggande bildningen är alltså väsentligen dyartad. 



Årets enda autotrofa formation inom håfplanktons värld representeras af höstens 

 M allomonas-produktion (jfr pl. 3, fig. 2 och 4), som här måste anses ganska afsevärd: 

 af centrifugprof från 1914 att döma säkerligen ibland ett 1, 000-tal individ pr liter. Den 

 relativt ringa halten af lUallomonas-rester i dygyttj ans ytlager synes vid första påseendet 



