KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 56. NIO 6. 67 



af de planktologiska data - - därmed bl. a. också visande den betydelse, som bottenstu- 

 dierna kunna erbjuda älven för den rena planktologien. Sålunda visar den massiva när- 

 varon af smärre chrysomoiiad-sporer (jfr pl. 5, fig. 4) möjligen hän på ett ur håf prof ven 

 icke påvisbart maximum af dylika former. Vidare måste den talrika förekomsten af sedi- 

 menterade Botryococc ws-kolonier grundväsentligt omgestalta den uppfattning omden- 

 sammas betydelse för tjärnens lif , som eljes framgått ur den planktologiska undersökningen. 



Botryococcus är förut känd från fossila gyttjor (jfr Lagerheim 1. c. 1902) men några 

 af densamma alldeles karakteriserade af lagringar synas hittills icke blifvit observerade. 

 Väkka-Lampa erbjuder emellertid en i bildning varande, af Botryococcus i väsentlig 

 grad karakteriserad dy gyttja — troligen den första af lagring af denna art, som blifvit när- 

 mare känd. Den första förutsättningen för dess uppkomst är tydligen ett allmänt upp- 

 trädande af Botryococcus inom den pelagiska regionen. De undersökta planktonprofvens 

 relativa fattigdom på denna form måste därför förefalla anmärkningsvärd — så mycket mer, 

 som det åtminstone här icke kan vara fråga om ett förbiseende. Jag föreställer mig därför, 

 att vi i detta fall snarast måste räkna med en kontinuerlig sedimentering af en i plankton 

 visserligen perennerande form, som dock icke uppnår några större maxima: den af se värda 

 totaleffekten blir alltså resultatet af en i och för sig svag men konstant vegetation — icke 

 som annars ofta (Mallomonas etc.) af en relativt betydlig men snabbt öfvergående, ibland 

 rent af med explosionsartad häftighet förlöpande högkulmination. 



Detta resonemang synes mig emellertid äf ven i ett annat hänseende vara af betydelse 

 vid en närmare diskussion angående betingelserna för uppkomsten af en genom Botryo- 

 coccus karakteriserad gyttja, tillhörande den pelagiska regionen. Botryococcus sorterar 

 nämligen under den fysiologiska anpassningstyp, som städse — i detta fall till följd af en 

 riklig halt af olja; jfr Chodat 1. c. 1896 — sträfvar att uppnå vattenytan för att i den- 

 samma bilda en fin beläggning af gul, grön eller röd färg. Alltså livad man väl skulle kunna 

 kalla typen jlos-aquce i detta ords gamla, egentliga mening. Det är emellertid nu 

 klart, att dylika former af begränsad vegetationstid om ock med ett mera af sevärdt maxi- 

 mum i själfva verket erbjuda ganska små möjligheter till sedimentering resp. som gyttje- 

 bildare: ty har en gång ytkoncentrationen inträdt — ■ och det sker mest under lugna 

 morgnar eller kvällar — , så erfordras det endast en svag vind, en lätt krusning af vattnet 

 för att sätta hela den grönskande mattan i varsam rörelse mot land, där sedan algerna 

 gå sin undergång till mötes, sönderrifna af vågskvalpet vid stränderna. Så godt som hela 

 produktionen undandrages alltså den pelagiska regionen och inga sediment i dess gyttja 

 komma att i detta fall vittna om det förgångna lif vet. 1 



Helt annorlunda måste emellertid förhållandena tydligen gestalta sig äfven för pro- 

 duktioner af denna art, när de äro mera perennerande: må vara att äfven nu den öfver- 

 vägande massan i vissa fall transporteras mot land, men regnet af sjunkande kolonier 

 måste här under alla omständigheter dugga tätare öfver den pelagiska regionens botten. 

 Det är ett dylikt fall, som jag antager vara realiseradt med Väkka-Lampa — ett 



1 Ett i viss man likartadt resonemang — ehuru där för de blågröna algernas vidkommande — återfinnes 

 hos Wesenberg-Luxd 1. c. 1901, s. 111. Det synes mig emellertid, som vore ett dylikt resonemang af föga intresse, 

 när det gäller sådana långvariga högproduktioner som de, hvilka ofta karakterisera Danmarks sjöar. Helt 

 annorlunda gestalta sig emellertid, som lätt torde inses, dessa förhållandena i våra urbergsvatten med deras 

 i och för sig små och ofta snabbt förgående produktioner af dylika former. 



