KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. HAND 56. NIO 6. 71 



ort och ställe ge bilden dess rätta relief - - å ena sidan det klara urbergsvattnet, ä andra 

 sidan kalksjöns ofta öfvermåttan skarpa vegetationsfärgning. - I det följande kommer 

 jag att ansluta mig till den riktning, som helt enkelt betecknar de olika sjötyperna 

 efter karakteristiska associationer. Jag utgår från Apstein's och Huitfeldt-Kaas' 

 utredningar, hvilkas indelning jag emellertid kommer att väsentligen revidera och 

 utvidga. 



Efter denna utredning återgår jag till besvarandet af den inledningsvis uppställda 

 frågan: hvilken sjötyp representera Klotens tjärnar? Hänsynstager jag där- 

 vid i första hand till den geografiska regionindelningens principer, sådana som de när- 

 mare utförts af Wesenberg-Lund, så är det otvifvelaktigt, att dessa vatten erbjuda en 

 högst påfallande nordlig prägel: den obetydliga myxophycé-ipToäuktionen, det ringa 

 men karakteristiska inslaget af grönalger — särskildt Sphcerocystis, Stichoglcea — före- 

 komsten af Ceratium curvirostre och Peridinium Willei, frånvaron af planktoniska kisel- 

 alger sådana som Fragilaria, Stephanodiscus — allt talar i denna riktning. 



Hvad emellertid orsaken till denna nordliga prägel beträffar, så torde den uteslu- 

 tande vara af rent ökologisk natur. Wesenberg-Lund har äfven beaktat dylika syn- 

 punkter. Jag är emellertid i detta hänseende af en helt annan uppfattning, än de 

 WESENBERG-Luxo'ska förklaringsprinciperna i första hand fordra. Den nämnde 

 författaren tillmäter ju nämligen temperaturförhållandena en grundläggande betydelse 

 och synes bl. a. böjd att förklara den inom olika regioner högst växlande myxophycé-^ro- 

 duktionen ur i första hand termiska miljöfaktorer: för honom är varmvattnet myxo- 

 ^>%cé-produktionens egentliga hemvist, hvaremot kiselalgerna höra kallvattnet till. Or- 

 saken till den nordliga regionens obetydliga myxophycé- vegetationer synes alltså fullt 

 förklarlig ur de föreställningar, som Wesenberg-Lund bildat sig angående här rådande 

 termiska förhållanden: »only exceptionally it may probably exceed 12 — 14° C». 



Den temperaturserie, som jag i det föregående meddelat för Klotens tjärnar synes 

 emellertid motivera en närmare diskussion angående de för schizophycé -produktionen 

 grundläggande realiteterna. Vi finna nämligen där i två af de undersökta tjärnarna en 

 obetydlig förekomst af Anabcena flos aquce; i jämförelse med ytvattnets temperatur för- 

 hålla sig dessa förekomster på följande sätt. 



Hemtjärn 

 "7, 1914. Ty = 24°,2. = Anabcena förekommer. 

 u / 3 1914. Ty = 17° = D:o d:o 



Väkka-Lampa. 

 10 / 6 1914. Ty = 18°,3. = Anabcena saknas. 

 11 J, 1914. Ty = 25° = Anabcena förekommer. 

 13 / 8 1914. Ty = 17 ,ö. = Anabcena förekommer, 

 ^/s 1914. Ty = 18°. = Anabcena i deciderad kollaps. 



Det framgår af dessa sammanställningar utan vidare, att ytvattnet under ganska 

 lång tid erbjuder en temperatur, som icke endast ernår den af Wesenberg-Lund (jfr 

 1. c. 1908) som undre utvecklingsgräns för myxophycéer angifna siffran af +18° C. utan 



