78 EINAR NAUMANN, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER FYTOPLANKTON. 



II. Aneboda-området. 



1. Läge och beskaffenhet. Systematiska förutsättningar. 



Trakten erbjuder en för det småländska höglandet karakteristisk natur med dess 

 stenbundna moränmark, i allmänhet beväxt med en blandskog af björk och barrträd, 

 här och hvar af bruten af vidsträckta möss- och kärrtrakter samt med talrika småsjöar 

 insprängda i landskapets oregelbundna relief. Urbergsgrunden — ett granitfält med 

 en ganska obetydlig insprängning af diorit; jfr Htjmmel 1. c. 1877 — anger utan 

 vidare grundtonen i markens och vattnets biokemi: en påfallande fattigdom på kalk. 

 Närvaron af vidsträckta möss- och skogstrakter ger ofta åt det till sjöarna framträngande 

 nederbördsvattnet en färg i gulbrunt och många källådror karakteriseras genom en 

 påfallande halt af järn. »Humussjöarna» äro därför synnerligen karakteristiska för 

 området, hvars limnobiologiska särmärke därtill gifves genom de vidsträckta limonit- 

 bildningar, som här pågå — numera ett i väsentlig grad dödt kapital, som dock 

 en gång, och med fördel, exploaterades af en småländsk hyttindustri. 



Af traktens talrika sjöar har jag mer eller mindre utförligt undersökt ett 20-tal. 

 I den följande framställningen begränsar jag mig emellertid till en serie smärre sjöar - — 

 14 st. — och förbigår alltså — på ett undantag när, Stråken vid Aneboda — de större 

 sjöarna, h vilkas plankton- och bottenbiologi jag har för af sikt att längre fram behandla 

 efter ungefärligen samma principer, hvilka varit ledande för de här publicerade studierna. 

 Jag har vidtagit denna begränsning i första hand därför, att smärre vatten tydligen — 

 med hänsyn till där rådande mera enkla förhållanden — erbjuda en säkrare utgångspunkt 

 för plankton- och slambiologiska diskussioner än som — - med motsvarande undersök- 

 ningsteknik — skulle möjliggöras för de större sjöarnas vidkommande med deras mera 

 växlande allmänbetingelser. Därtill motiveras den vidtagna materialbegränsningen äfven 

 därigenom, att jag med mina här refererade Aneboda-studier i första hand önskat åväga- 

 bringa en jämförande parallell till Klotenområdets h vitmossetjärnar från af Sphagnum 

 icke i första hand dominerade urbergsvatten. 



Samtliga de af mig här undersökta sjöarna äro belägna inom ett område på 57° 0' 

 —57° 15' n. br. och vid ungefär 14° 30' ö. br. gr. Höjden öfver hafvet växlar emellan 190 (Strå- 

 ken) och 230 (Barken) meter. Den årliga medeltemperaturen 1 ligger mellan +5° och +6°; 

 för juli är siffran + 15° a + 16°, för januari — 2° a — 3°. Den årliga nederbördsmängden 

 angifves till 600 a 650 mm. Medeltiden för insjöarnas isläggning torde kunna angifvas 

 till den 10 a 20 november; islossningen infaller omkring den 5 april. 



Enligt mina erfarenheter följer y t vattnets temperatur åtminstone i de grundare 

 sjöarna något så när den med sommaren stigande lufttemperaturen i dess mera väsent- 

 liga växlingar, dock så, att den högsta temperaturen i ytvattnet afsevärdt öfverstiger 

 lufttemperaturens ofvan angifna sommarmaximum. Jag motiverar detta påstående 

 under hänvisning till bifogade temperaturobservationer från sjön Stråken vid Ane- 

 boda, hvilka enligt min hittillsvarande erfarenhet synas representativa för trak- 



1 Samtliga här meddelade upplysningar af meteorologiskt innehåll äro hämtade ur H. E. Hamberg's i 

 litteraturförteckningen närmare citerade arhete. 



