86 EINAR NAUMANN, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER FYTOPLANKTON. 



sediment synes tillfullo motivera alldeles den uppfattning angående planktonkalenderns 

 art, hvilken blifvit framställd i samband med redogörelsen för sjön Stråken. Mdosirer 

 torde alltså sakna all betydelse i Barkens vår- och höstplankton och sommarens blågröna 

 algformationer kunna endast ernå en obetydlig produktionshöjd. Som mera positiva 

 karakteristika tillkommer emellertid en viss förekomst af cyclofeller, chrysomonader 

 och stjärnformiga kiselalger (Asterionella resp. Tabellaria). 



Detta synes nu — att döma af bottenaf lagringarnas i den följande framställningen 

 närmare beskrifna fysionomi — • vara den typiska utvecklingsgången för fytoplankton- 

 formationens årliga kalender i dessa vatten öfverhufvudtaget. Den pelagiska dy gyttjans 

 öf vervägande halt af detritus men relativt fattiga inslag af planktogena sediment antyder 

 därtill en ringa produktionshöjd öfver hela linjen — ett förhållande, som också till fullo 

 städse bestyrkes af vid den planktologiska undersökningen på ort och ställe gjorda iakt- 

 tagelser. 



Däremot erbjuda de djupare aflagringarna äfven i Barken en helt annan fysio- 

 nomi, karakteriserad genom en rikare halt af organogena sediment — i första hand kisel- 

 alger - - och därmed antydande en sedimenteringscpok af snarast organogen (och dels 

 också minerogen) natur, då ännu icke de rödbruna humuskolloiderna spelade samma 

 framskjutna roll som i vara dagar. 



De här framställda resonemangen erbjuda, som redan framhållits, inom Aneboda- 

 omradet en ganska generell giltighet. Jag hänvisar därför i det följande till denna all- 

 mänkarakteristik som den för dessa områden »typiska » och ingår endast i af vikande fall 

 på en närmare utläggning. Det bör emellertid tilläggas, att till den »typiska bilden » äfven 

 hör ett visst inslag af litoralt organogena bildningar - här väsentligen kiselalger och 

 spongie-nål&T — , h vilkas närvaro äfven i den pelagiska regionen förklaras såväl af vatt- 

 nenas i allmänhet ringa utsträckning som också af den anmärkningsvärda produktions- 

 höjd, som kiselalgerna äfven sommartid ernå i strandzonen. 



Bodarydsjön 



uppvisar en längd af ca. 1 km och en bredd af ca. -/» km. Sjön utmärker sig i första hand 

 genom sina klippiga, steniga eller grusiga stränder, kantade af en ytterst obetydlig högre 

 växtvärld. Mossmarker ingå icke i strandformationen. — Vatten något gulaktigt. - 

 I s. ö. delen af sjön erhölls ett högsta djup af ca. 10 m. — Sjön är malmförande. 



Fytoplanktonf ormationen uppbyggdes !2 S 1915 af Asterionella, Ceratium, Dino- 

 bryon cylindricum, Gomphosphceria, Mallomonas, Sphce-rocystis ; ett ytterst karakte- 

 ristiskt inslag bildas häri af Arthrodesmus incus, A. triangularis, Staurastrum paradoxum. 

 Torrpreparatet visar, förutom ett elegant nålplankton, en relativt sparsam förekomst 

 af Rhizosolenia longiseta. 



Bottnens beskaffenhet. Den pelagiska regionens dygyttja erbjuder härvid 

 Ht djup af ca. 5 m en relativt grof struktur till följd af den allmänna förekomsten 

 af finare och gröfre exkrcinentklumpar. Slamningsresten domineras alldeles af dessa bild- 



