KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 56. N:G 6. 87 



ningar-- såväl i form af typiska exkrementklumpar (mest) som ock anhopningar däraf, 

 till dels tydligen representerande fragment af rör; jfr pl. 1, fig. .** d. 



Hvad den finare strukturen beträffar, så representerar ytlagret en dygyttja 

 af sedvanlig typ med en ganska obetydlig halt af cycloteller, chrysomonad-sporer och 

 melosirer; därjämte stjärndiatoméers strålar, litorala kiselalger och spongie-nkl&r. 

 Torrpreparatet visar därtill en obetydlig halt af Mattomonas-Tester. 



Af de djupare aflagringarna blef dessvärre vid mitt besök på sjön intet prof in- 

 så ml adt. 



Hvad plankton och gyttjan i deras inbördes förhållande beträffar, kan 

 jag här — såväl hvad beträffar bottensedimentens härledning ur pelagiska resp. litorala 

 bildningar som också hvad beträffar planktonkalenderns rekonstruktion ur dygyttjans or- 

 ganogena sediment - - inskränka mig till en hänvisning till de resonemang, som förut 

 anförts på tal om sjön Barkens ytgyttja; dock afviker Bodarydsjön frän den typiska 

 bilden genom en viss om också ganska obetydlig förekomst af Melosira. 



Fiolen 



har en längd af ca. 2 1 /. och en högsta bredd af föga mer än 1 km. Den skiljer sig frän 

 flertalet af de småländska sjöarna genom sitt klara och relativt färglösa - - alltså icke 

 bruna — vatten. »Stränder ganska sterila, grusiga eller steniga. Mossmarker höra icke 

 till omgifningen: utom vid utloppet - Massabäck - hvarigenom Fiolen afrinner till 

 Stråken. Bäcken ifråga löper väsentligen genom möss- och kärrtrakter, bl. a. den dal- 

 sänka, där Södra Sveriges Fiskeriförenings Försöksstation vid Aneboda har sina väsent- 

 liga områden. Det ursprungligen färglösa Fiolen-vattnet utrinner därför i Stråken 

 som ett typiskt gulbrunt humusvatten. - - Fiolen har blifvit noggrant djupmätt genom 

 Fiskeriskolans i Aneboda försorg; högsta djupet uppgår enligt en där befintlig karta till 

 10 m. -- Sjön är enligt mina hittills företagna skrapningar ej malmförande. 



Plankton 29 . 1915 erbjuder en mycket utpräglad desmidiéformation - - visser- 

 ligen förorenad af detritus i så afsevärd grad, att desmidiéerna i jämförelse härmed 

 ingalunda dominera. Som väsentliga formationsbildare komma i betraktande: Artho- 

 desmus incus, A. quiriferus, Cosmarium contractum var. ellipsoideum, Staurastrum para- 

 doxnm (inkl. var.), St. pseudopélagicum. F. ö. en fattig insprängning af Anaboen« jh>-<- 

 aquce (i kollaps), Ceratiuw, Crucigenia rectangularis (A. Braun) Gay, Sphcerocystis. 



Bottnens beskaffenhet. Den pelagiska regionens dygyttja erbjuder hären 

 i viss man ganska grof siktrest: förutom exkrementella bildningar, rör och fragment 

 däraf, också en del större (mer än cm-stora) klumpar. Dylika påträffas äfven annorstädes 

 i dessa urbergs vatten och betecknas i det följande - - där de dock endast undantagsvis 

 komma på tal -- kort eligen som dy gyttjebollar. De uppstå sannolikt in situ på bottnen 

 genom sammanbakning af rörfragment och exkrementklumpar och kunna alltså icke 

 jämföras med exempelvis »Sapropel in Geröllform» enl. Potonié 1908, s. 62. — Med hän- 

 syn till den rikliga förekomsten af exkrementklumpar af olika art erbjuder dygyttjan en 

 ganska grof struktur; sia inresten domineras alldeles af dessa bildningar, hvilka f. ö. 

 erbjuda en gråaktigt ljusbrun färg och därigenom skarpt kontrastera mot den här eljes 

 vanliga typen af intensivt rödbruna små- och storklumpar. Fiolens dygyttja är t vifvels- 



