90 ETNAR NAUMANN, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER FYTOPLANKTON. 



De djupare af lagringarna erbjuda emellertid genom sin rikliga balt af plankto- 

 gena sediment äfvensom genom sin på det hela taget finare struktur en påfallande kon- 

 trast mot den nutida Frej ens ytskikt med dess absoluta dominans för den rödbruna 

 detritus. De torde alltså härröra från en epok af rikligare organogen sedimentering men 

 kanske framförallt karakteriserad genom en mindre påfallande närvaro af de nu allt be- 

 härskande rödbruna humuskolloiderna — från en tid, då Frej en ännu icke börjat sin 

 nu i fuU gång varande uppmarsch till dysjöns stadium. 



Med Frej en ha vi f. ö. rent planktologiskt påträffat en andra sjötyp, hvars plank- 

 ton åtminstone tidvis alldeles kan behärskas af desmidiéer. Den allmänna miljön är 

 emellertid helt annorlunda än i Fiolen: å ena sidan en dysjö med dess bruna vatten, å 

 den andra en urbergssjö med nästan kristallklart vatten. Jag återkommer emellertid 

 först längre fram till en närmare diskussion angående dessa förhållanden. 



Förhultsjön, 



hvars längd uppgår till ca. 1 1 j 2 och med en bredd af ca. 2 / 3 km, erbjuder den sedvanliga bilden 

 af skogklädda, steniga resp. grusiga stränder med en obetydlig högre vegetation. Moss- 

 marker tillhöra ej strandregionerna; vatten svagt gult. Af rinner väsentligen genom 

 en obetydlig bäck till Stråken. — Ett större djup än ca. 6 m (ungefärligen midt i sjön) 

 har af mig icke lodats; sjön är i anmärkningsvärd grad malmförande. 



Fytoplankton 2 / 8 1915 ytterst fattigt — profvet består till en väsentlig del af 

 entomostracéer med en ganska obetydlig inblandning af stora kolonier af Microcystis ceru- 

 ginosa; vidare något Anabcena jlos-aquce (i kollaps), Botryococcus och Ceratium. Desmi- 

 diéerna representera häri ett mycket fattigt inslag: Arthrodesnms incus, A. quiriferus, 

 Staurastrum curvatum, St. pseudopelagicum; Xanthidium antilopceum var. hébridarum. 



Bottnens beskaffenhet. Den pelagiska regionens dygyttja erbjöd här en 

 siktrest af typiskt storklumpig fysionomi: rörfragmenten dominera alldeles öfver 

 andra bildningar; jfr pl. 1, fig. 1 c, fig. 2 e. — Äf ven dygyttj an själf är här af en påtagligt 

 grof struktur: de konsoliderade exkrementaf lagringarna öf verväga alldeles öfver den fina 

 detritus (jfr textfig. 5). Slamningsresten (jfr textfig. 6) domineras alldeles af röd- 

 bruna exkrementklumpar af olika typ och storlek. 



Med hänsyn till den finare strukturen visar ett från ca. 6 m:s djup upptaget prof en 

 icke fullt så fattig som eljes typisk förekomst af cycloteller, chrysomonad-sipoTeT, melosirer, 

 litoTdl-diatoméer och spongie-nå\a,r, i djupare lager tilltaga dessa bildningar öfver hela 

 linjen. 



Angående plankton och bottnen i dess inbördes förhållande erbjuder 

 Förhultsjön väsentligen den typiska bilden, h vadan jag här kan inskränka mig till 

 att hänvisa till min förut häröfver verkställda utredning. 



Grissjön, 



som visar en längd af 1 och en bredd af föga mer än J / 2 km, utmärker sig i första hand 

 genom sina ovanligt steniga resp. grusiga stränder; den litorala vegetationen erbjuder 

 en äfven för »Smålands sjöar anmärkningsvärd sterilitet. Större tillopp saknas. Stränder 



