

KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDINGAR. BAND 56. NIO 6. 97 



Norra Skärsjön, n. om Skärshult, 



erbjuder ett helt annat utseende än den af mig likaledes undersökta S. Skärsjön: ett 

 långt (ca. 2 km) men mycket smalt (under V, km bredt) vatten, med grusiga resp. steniga 

 stränder, kantade med blandskog. — Mossmarker ingå ej i strandregionen. — Vatten 

 typiskt gulaktigt. — Tillopp obetydliga; af rinner till Södra Skärsjön. - - Högsta mig 

 bekanta djup liar anträffats ungefär midt ute på Stora Sjön — den mot s. o. nedskjutande, 

 uppgrundade viken frånräknas alltså här — och uppgår till ca. 6 m. — Sjön är malm- 

 förande. 



F}^toplankton 3 / 8 1915 erbjuder en verkligt typisk, ren planktonformation 

 med Tabellaria fenestrata var. asterionélloides som väsentligt karakteristikon; därjämte 

 något Asterionella. Härmed inblandadt talrika men små kolonier af Sphcerocystis ; Gom- 

 phosphceria mycket allmän, så ock Mattomonas. Mera enstaka förekomma Botryococcus 

 och Anabcena flos-aquce — den senare i kollaberande kolonier, antydande en förgången 

 produktion. Desmidiéer sakna större betydelse för formationsbildens fysionomi; dock 

 bildar Sphcerozoma vertebratum häri ett ganska karakteristiskt inslag. — Torrpreparatet 

 visar närvaron af Bhizosolenia longiseta och Bh. eriensis W. Sm. 



Bottnens beskaffenhet: Den pelagiska regionens dygyttja erbjuder här vid 

 ett djup af ca. 6 m en något gröfre struktur - — till följd af en större halt af ex- 

 krementklumpar — än i Södra Skärsjön. Slamningsresten (textfig. 20) domineras 

 alldeles af dylika bildningar; väfnadsfragment saknas. 



Den finare strukturen är här ytterst karakteristisk och afviker väsentligen från det 

 här eljes allmänna schemat: jämsides med den fina detritus dominera nämligen här kisel- 

 sediment af olika art. Som vanligt observeras däraf cycloteller, chrysomonad-sporer, 

 h varemot spongie-n&l&x och litorala kiselalger förekomma i mindre mängd. Den centrala, 

 grundläggande karaktären gifves emellertid här (jfr pl. 7, fig. 4) genom den massvisa när- 

 varon af stjärnkiselalgers isolerade strålar: mest Tabellaria, mindre Asterionélla. — - På 

 torrpreparatet observeras en af sevärd halt af Mallomonas-Yåmnmga,Y (plåtar, borst) 

 samt enstaka fragment af Bhizosolenia. 



I djuplagret saknas de sistnämnda bildningarna; stjärnkiselalgernas strålar 

 uppträda emellertid fortfarande i anmärkningsvärd mängd; f. ö. observeras melosirer 

 och litorala kiselalger. 



Hvad plankton och bottnen i deras inbördes förhållande beträffar, så 

 afviker N. Skärsjön i flera hänseenden från den typiska bilden: här dominerar ju ej 

 ej längre den fina detritus öfver de planktogena sedimenten — snarare tvärtom. Med 

 hänsyn till cycloteller s, chrysomonaders (exkl. Mallomonas), melosirers och myxophycéers 

 allmänna produktionsföreteelser är emellertid bilden fullt normal, och afvikelsen inträder 

 först för Mallomonas och stjärndiatoméerna. Den förstnämndas skelettrester bilda ett 

 ytterst karakteristiskt inslag i ytgyttjans mikroskopiska fysionomi. Tanken går ovillkor- 

 ligen åter mot Klotens tjärnar, men stannar dock inför de likaledes dominerande st järn- 

 strålarna som ett för dessa trakter okändt fenomen. Då emellertid Mallomonas-Testema 

 — såsom vi i den föregående framställningen närmare utredt - - endast representera en 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 56. N:o 6. 13 



