KUNOL. SV. VET. AKADEMIENS HANDINGAR. BAND 56. NIO 6- 99 



bildning af relativt öfvergående art, torde Norra Skärsjöns slambildning åtminstone i 

 detta hänseende kunna betraktas som fullt typisk för mänga af Aneboda-traktene sjöar: 

 Mallomonas är där en ofta allmän planktonform, och vi måste alltså - - med stöd af 

 förut verkställda utredningar — teoretiskt förutsätta här och livar inom området slam- 

 aflagringar med periodiskt existerande, af Mallomonas-rester i första hand karakterise- 

 rade strukturer. 



Det torde vid första påseendet kunna synas helt naturligt, att alldeles samma re- 

 sonemang anfördes som förklaring till den massvisa förekomsten af stjärnstrålar i vt- 

 gyttjan 3 S 1915. Det synes mig emellertid icke osannolikt, att produktionshöjden för 

 Tabellaria här verkligen kan ligga så högt — åtminstone vid besöket y 8 1915 saknade 

 den dock h varje betydelse för vattnets färg — att vi här måste räkna med en i viss mån 

 permanent struktur, en TaöeWana-karakteriserad, mindre dyartad gyttja. Antagandet 

 stödes af förhållandena i S. Skärsjön samma dag äfvensom vid en jämförelse mellan 

 de bägge sjöarnas yt- och djupgyttjor; jfr dock härtill äfvenledes sid. 95 — 96. 



Södra Skärsjön, v. om Skärsmo, 



afviker väsentligen frän den eljes i dessa trakter sedvanliga steniga skogssjöns typ. Strän- 

 derna omgif vas nämligen af odlade kärrmarker resp. till dels också gungande hvitmosse- 

 mattor. Strandvegetationen obetydlig: utanför Sphctgnum-m&ttorna, något näckrosor, 

 eljes en ringa Equisetum-zon. - - Sjön, som enligt Generalstabens karta erbjuder en 

 längd af ca. 1 km, är emellertid numera afsevärdt sänkt, och den kringliggande löfsko- 

 gen börjar först bakom de nyodlingar resp. mossformationer, som behärska stranden. - 

 Vatten utprägladt gulfärgadt. Af rinner genom en obetydlig bäck mot s. o., som förenar 

 sig med Förhultsbäcken, hvilken fortsätter genom kärr och mossmarker, och upptager 

 därefter — ca. 1 j i km ö. om Aneboda kvarn — Fiolenbäcken och utfaller slutligen i 

 Stråken. — Tillopp från Norra Skärsjön. Vid talrika lödningar har på S. Skärsjön 

 icke erhållits större djup än ca. 3 m. Malm saknas. 



Fytoplankton uppvisar % 1915 en ganska stor och relativt planktonren for- 

 mation. Till sin fysionomi afviker den emellertid högst väsentligt från Norra Skärsjöns : 

 den fond, hvaremot de äfven här vanliga Gomphosphceria-koloniema, — äfvensom den 

 mindre talrika Botryococcus — afteckna sig, representeras här icke af stjärnformiga kisel- 

 alger, utan i första hand af Dinobryon cylindricum, som f . ö. alldeles dominerar. — För 

 totalbildens fysionomi sakna desmidiéerna all betydelse; jfr N. Skärsjön. 



Bottnens beskaffenhet. Den pelagiska regionens dygyttja erbjöd här en 

 relativt storklumpig sikrest, som mot stränderna dock blef allt mer tradig. Med hän- 

 syn till sin allmänna struktur är dygyttjan pelagiskt ganska fin; hvarken växtlämningar eller 

 exkrementklumpar göra sig i någon större utsträckning gällande för u.-f.-profvets fysio- 

 nomi. Slam ning sresten uppbygges väsentligen af smärre exkrementella bildningar 

 och fin sand; väfnadsfragment utan nämnvärd betydelse. Jfr textfig. 21. 



Ett från ca. 3 m:s djup upptaget prof erbjuder med hänsyn till den finare struk- 

 turen en anmärknings värd t hög halt af planktogena sediment: asterioneller och ta- 





