102 EINAR NAUMANK, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER FYTOPLANKTON. 



var för Klotentjärnarnas vidkommande. Fastmera uppträder här städse en 

 kombinerad, till sina element typiskt nordeuropeisk formation af chlo- 

 rophycé-, chrysomonad-, nordlig peridiné- och Tabellaria — Cyclotella- typen. 

 Desmidié-typen synes emellertid mera begränsad, och i själfva verket torde det 

 framför allt just vara det växlande inslaget af dessa former, som ger den eljes ganska 

 likartade produktionsbilden dess från sjö till sjö dock städse växlande fysionomi. 



Förekomsten af verkligt eupelagiska desmidié-associationer har hitintills från vårt 

 eget land varit alldeles obekant. Upptäckta blefvo dessa associationstyper först i 

 Skottland af W. och G. S. West (1904, 1905). Planktonproduktionen är i dessa sjöar 

 under naturliga förhållanden mycket obetydlig ocli karakteriseras genom den nordeuro- 

 peiska regionens vegetationstyper. Bland dessa spela emellertid desmidiéerna en så all- 

 deles särskildt framträdande roll, att man till mycket väsentlig del kan karakterisera 

 Skottlands fytoplankton just som ett desmidié-plankton. Mindre utpräglade men dock 

 synnerligen karakteristiska formationer af denna art ha sedermera blif vit beskrif na från 

 Norge af Huitfeldt-Kaas (1906). 



Wesenberg-Lund uppförde (1908) vid främst ällningen af sin regionindelning des- 

 midiéerna som ett karakteristikon för den nordeuropeiska regionen — inom den baltiska 

 befunnos de däremot sakna hvarje närmare betydelse. Såtillvida är hans resonemang 

 i dessa frågor otvifvelaktigt fullständigt riktigt. Hvad emellertid den pelagiska desmidié- 

 produktionens närmare förutsättningar beträffar, så har Wesenberg-Lund redan förut 

 (1905) framställt några mindre plausibla hypoteser, hvilka, trots däremot resta invänd- 

 ningar, ännu kvarstå i hans arbete af 1908. Sålunda är han först och främst af den upp- 

 fattningen, att dessa desmidiéer äro rent tykopelagiska, utsvämmade i vattnet från om- 

 gifningarnas mossmarker. Häremot ha dock W. och G. S. West redan 1905 framhållit, 

 att de verkliga planktondesmidiéerna tillhöra helt andra arter än de i omgif ningarna före- 

 kommande: formationen är typiskt eupelagisk. Härtill framhåller Wesenberg-Lund 

 i sitt arbete af 1908, att han naturligtvis tänkt sig en sedan årtusenden pågående anpass- 

 ningsprocess af dessa utsvämmade former. Detta resonemang kan tvifvelsutan icke från- 

 kännas en viss grad af berättigande; men i så fall vittnar det dock om en fullständig oklar- 

 het i elementära begrepp att beteckna dem som »tykolimnetiska» — fastmera vore ju 

 då anpassningen från en endast errat förekomst till ett rent pelagiskt lefnadssätt att be- 

 trakta som slutförd. Vi lämna emellertid dessa något oklara spekulationer alldeles åsido 

 och nöja oss med det konstaterandet, att faktiskt Anebodasjöarnas desmidié-former 

 representera verkligt eupelagiska typer af sådana arter, hvilka af W. och G. S. West 

 först blif vit fastställda såsom karakteristiska för Skottlands plankton. I jämförelse där- 

 med är inblandningen af litorala former (d. v. s. just erraterna) utan spår till betydeiso 

 för formationens fysionomi äfven i dessa små vatten - - ett förhållande, som ytterligare 

 understryker bristen på faktiska underlag för den utvecklingshistoriska hypotes, som 

 framställts af Wesenberg-Lund. 



Hvad desmidié-produktionens ökologiska förutsättningar beträffar, så ha W. och 

 G. S. West (1905, 1909) framhållit, att densamma väsentligen är begränsad till kalk- 

 ta) tiga områden: de äro utpräglade urbergsformer, som försvinna vid vatt- 

 nets förorening. Wesenberg-Lund (1905) föreställer sig, att de dessutom fordra ett 



