KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 56. N:0 6. 105 



otänkbar inom af oss undersökta områden såväl inom ramen af nutida som forntida 

 sjöars lif. 



I jämförelse med Klotens tjärnar afvika Aneboda-områdets sjöar med hänsyn till 

 den pelagiska regionens aflagringar — förutom genom frånvaron af en mera utpräglad 

 chrysomonad-dy gyttja, indicerande en ensidigt specialiserad chrysomonad-typ inom 

 plankton i stil med vissa af Klotens vatten — positivt väsentligen genom två nya struk- 

 turelement: resterna af stjärndiatoméer resp. en viss halt af nannoplanktoniska cycloteller. 

 Företeelsens genetiska förklaring gif ves genom de inom Anebodaområdet ofta af sevärda 

 Asterionella- resp. Ta&e/Zana-produktionerna samt genom en utbredd, om också i och för 

 sig ganska obetydlig förekomst af cycloteller. Med denna sistnämnda realitet beträda 

 vi också spörsmålet om nannoplankton som gyttjans moderformation — en företeelse, som 

 ju, hvad Klotens tjärnar beträffar, visat sig sakna närmare betydelse. Inom Aneboda- 

 området äro emellertid förhållandena väsentligt motsatta — något som redan framgår 

 af bottensedimentens art, men hvilket också rent direkt kunnat påvisas genom företagna 

 undersökningar öfver de nannoplanktoniska förhållandena inom dessa vatten. 



Bland nannoplanktoniska sedimentbildare är det alltså här uteslutande cycloteller, 

 som komma i betraktande. Redan en serie äldre studier af i första hand näringsbiologisk 

 läggning (jfr E. Natjmann, 1. c. 1912) ha påvisat dessa formers förekomst inom Ane- 

 bodaområdet; och genom nyare undersökningar enligt min biologiska metod för nanno- 

 planktonstudier (1916: b) har jag kunnat ytterligare bekräfta dessa förhållanden. 1 

 Klart är emellertid, att just bottenstudierna i detta sammanhang måste vara mera be- 

 lysande och sålunda för dylika uppgifter kunna betraktas som ett synnerligen fördelak- 

 tigt komplement äfven för rent planktologiska undersökningsuppgifter: ett enstaka 

 planktonprof kan naturligen icke uppvisa lika mycket som den längre tider igenom 

 utbildade sedimentstrukturen. 



Med användning af zooplanktonmaterial, som insamlats parallellt med i det före- 

 gående närmare diskuterade fytoplanktonprof, visade sig cycloteller icke förekomma i 

 profven från Barken, Fiolen, Frejen, Kalfven, Lygnen och Lamen. Enstaka 

 uppträdde de i Skärsjöarna; allmänt resp. massvis i Bodarydsjön, Förhultsjön, 

 Grissjön, Hisshultsjön och Kopparn. I Stråken äro de, som jag förut (1. c. 1912) 

 påvisat, tidvis mycket allmänna. Dessa nannoplanktoniska cycloteller represen- 

 tera alltså den före våra äldre undersökningar alldeles förbisedda moder- 

 formationen till den CfycZoteZZa-karakteriserade dygyttja, som särskildt inom 

 Aneboda-området allmänt uppträder. 



Rent kvantitativt sedt synas emellertid cyclotellerna dock vara af en relativt mindre 

 betydelse — en förmodan, som också närmare bekräftas genom det fattiga om också syn- 

 nerligen karakteristiska inslag, som de sedimenterade skalen erbjuda i bottenaf lagringarnas 

 fysionomi. Under alla omständigheter måste de emellertid framhållas som ett ganska 



1 Från sjön Stråken förfogar jag dock öfver en del centifugprof från somrarna 1911 och 1912. Här liksom 

 vid Kloten dominerar emellertid den fina rödbruna detritus afgjordt öfver organismerna, bland hvilka cycloteller 

 dock ofta spela en framträdande roll. — I den allmänna bottenfällningen från det fria vattnet intager tvifvelsutan 

 denna i alla slags prof påvisbara fina rödbruna detritus (utflockade humuskolloider o. s. v.) en framskjutande 

 plats, en omständighet, som ju också återspeglar sig i bottenaflagringarnas fysionomi med dess afgjorda dominans 

 för den oftast rödbruna detritus öfver rent planktogena sediment. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd 56. N:o 6. u 



