KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 56- NtO 6. 117 



föregående — framhållit, att den härvidlag grundläggande åtskillnadskaraktären inga- 

 lunda är så enkelt rent geografisk, utan fastmer i första hand måste vara beroende af öko- 

 logiskt-nutritionsbiologiska faktorer. Dessa af Wesenberg-Ltjnd urskilda typer kunna 



alltså frän fytoplanktologiska synpunkter ingalunda betraktas som växtgeografiska 

 regioner i egentlig mening; de måste fastmera helt enkelt uppfattas som af rådande 

 miljöfaktorer förorsakade formationsmodifikationer. Den baltiska sjötypeu är 

 alltså inom smärre sjöar — vare sig de tillhöra den baltiska eller nordeuropeiska 

 regionen i omnämnd begränsning — frän ökologiska synpunkter sed t den närings- 

 rika, den nordeuropeiska däremot den näringsfattiga. Att sedan dessa öko- 

 logiskt bestämda sjötyper med hvar sina karakteristiska associationer väsentligen 

 uppträda inom de såsom baltiska resp. nordeuropeiska geografiskt begränsade regio- 

 nerna, beror tydligen — som i det föregående flerstädes blifvit närmare utredt — just 

 af den olikartade geologiska beskaffenheten inom dessa områden. Inom Sverige måste 

 vi alltså inom det kalkfattiga urbergets moränområden förutsätta närvaron af en 

 nordeuropeisk sjötyp, h varemot den baltiska, mer eller mindre utpräglad, måste upp- 

 träda inom slättlandets områden med dess bättre jordmån, alldeles oafsedt om desamma 

 äro belägna inom eller utom de af Wesenberg-Lund uppdragna gränserna för de af 

 honom uppställda planktologiska regionerna. En reservation är likvisst i detta sam- 

 manhang att anföra — men en sådan, som endast ytterligare och därtill rent experimen- 

 tellt bekräftar det berättigade af det resonemang, som vi i det föregående framställt till 

 en förklaring af de olikartade företeelserna inom den baltiska resp. nordeuropeiska sjö- 

 typen. Reservationen angår kulturens inverkan på vattnets lif. Vi ha redan förut (s. 73) 

 hänvisat till dessa förhållanden och därvid också funnit det fastslaget, att faktiskt 

 en förorening af vattnet betingar uppkomsten af en baltisk sjötyp, och så- 

 lunda öfverföres på detta sätt den nordeuropeiska sjötypeu med samtliga dess en af- 

 gjord näringsfattigdom indicerande karaktärer (jfr schemat sid. 109 — 111, 11-1 — 115) 

 i den baltiska sjötypens näringsrikedom - ett experiment i stort, som tydligen lämnar 

 den allra bästa motivering till den af oss framställda tolkningen af dessa sjötyper och 

 deras orsaker. Där dylika kulturfaktorer kunna göra sig gällande, måste vi alltså äfven 

 inom kalkfattiga urbergsområden förutsätta närvaron af en baltisk sjötyp- -sålunda en 

 påfallande, af kulturfaktorer beroende konvergens till de företeelser, hvilka under rent 

 naturliga förhållanden af sig själfva med tiden måste inträda i sjöar belägna inom mera 

 näringsrika områden. 



Den baltiska resp. nordeuropeiska sjötypen i ökologisk mening afspeglar sig också 

 på ett synnerligen påfallande sätt i vattnets produktion af fisk. Hänsynstaga vi 

 nämligen till de inbördes fullt jämförliga smärre och relativt stagnerande sjöarna, 1 så 

 visar det sig nämligen, att den baltiska sjötypen utmärker sig genom en ofta afsevärd 

 produktionsförmåga, hvaremot den nordeuropeiska representerar ett högst påfallande 

 minimum. Belysande siffror i detta hänseende återfinnas exempelvis hos Osc. Nord- 

 qvist (1914). Vi måste tydligen betrakta denna företeelse som en själf klar konsekvens 



1 Andra och mera sällsynt företrädda sjötyper måste vi i detta sammanhang till följd ai' den bristande 

 kännedomen om de för desamma grundläggande fiskeribiologiska företeelserna i detta sammanhang lämna åsido. 



