118 FINAR NAUMANN, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER FYTOPLANKTON. 



af de allmänna produktionsbetingelser, som i det föregående närmare utredts. I stort 

 sedt är ju nämligen fiskbeståndets viktigaste näring att söka inom strand- och botten- 

 faunan, hvilken ju just inom de kalkfattiga urbergsområdena befinner sig i ett afgjordt 

 produktionsminimum. De närmare orsakerna härtill torde, efter livad vi i det föregå- 

 ende utredt, nu ligga ganska klara. Däraf framgår emellertid också den betydelsefulla 

 slutsatsen, att en ändring till det bättre i de smärre svenska urbergsvattnenas fiskpro- 

 duktion i stort sedt icke är möjlig, såvidt icke hela produktionen omlägges och inriktas 

 just på af zooplankton lefvande former — ty det är ett otvifvelaktigt men ännu icke 

 förklaradt och därför högst paradoxalt verkande faktum, 1 att i själfva verket just zoo- 

 planktonproduktionen i dessa sjöar — och speciellt inom humusvattnet — ingalunda sva- 

 rar mot den allmänna fattigdomen, utan fastmer visar en ofta påfallande yppig utveckling. 

 Äfven om alltså en förbättring af slammets beskaffenhet (och därmed en steg- 

 ring af bottenfaunans och alltså äfven fiskbeståndets produktionshöjd) näppeligen i stort 

 sedt är tänkbar utom i mycket små sjöar, så torde dock en undersökning af dess närmare 

 art i större utsträckning än hittills varit fallet böra ur boniteringssynpunkter tillrådas 

 vid fiskeribiologiska undersökningar. Härigenom möjliggöres nämligen såväl en ganska 

 mångsidig inblick i de grundläggande sedimentbildande faktorernas beskaffenhet som 

 också en ganska säker uppfattning om förutsättningarna för den som en viktig produk- 

 tionsbestämmande faktor erkända bottenfaunans utvecklingsförutsättningar. »Synpunk- 

 ter sådana som dessa ha emellertid hitintills — och särskildt inom vårt eget land — genom- 

 gående försummats: och det är i själfva verket endast P. Sohiemenz ([1903] jfr referat hos 

 K. Knauthe [1907]), som förut ägnat dem någon närmare uppmärksamhet. En allmän 

 orientering öfver dessa frågor, såsom desamma kunna formuleras med vår nuvarande 

 kunskap om vattnets lifsföreteelser, saknas dock ännu. Som ett första försök i denna 

 riktning finner jag mig emellertid — med stöd af egna erfarenheter från kalkfattiga urbergs- 

 områden jämförda med egna och andras från kalkrikare trakter — kunna meddela föl- 

 jande öfversikt som en första vägledning vid den fiskeribiologiska bedömningen af olika 

 slamprofs beskaffenhet, sådan densamma blifvit fastställd enligt den här inledningsvis 

 föreslagna tekniken med siktprof, direkta prof af olika typ, slamningsprof o. s. v. 



Näringsfattiga bildningar. 



Här äro först och främst flertalet dygyttjor och dybildningar att anföra. Så- 

 lunda i stort sedt karakteristiska för den nordeuropeiska sjötypen. Aflagringarna 

 äro där af en mer eller mindre brunaktig färg, som väsentligen betingas af humusämnen 

 och hvilken alltså - i motsats mot järn --ej försvinner vid behandling med saltsyra. 

 Slammets näringsfattigdom tilltar i samma mån som halten af utflockadehu- 

 ni uskolloider äfvensom halten af i brunt humif ierade väf nadsf ragment. Så- 

 lunda äro exempelvis den utpräglade dysjöns bottenaf lagringar på det stadium, där lito- 



1 Möjligen ligger förklaringen — enligt vara undersökningar — i zooplankton > anmärkningsvärda för- 

 måga att tillgodogöra sij; torfdetritns oek sålunda existera oberoende af den fattiga fytoplanktonproduktionen. 

 De skal, som tala tur en dylik uppfattning, kunna emellertid först senare da vissa hithörande undersöknin- 

 gar blifvit slutförda närmare framläggas. 



