KTJNUI.. SV. \ Kl'. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 56. N:0 6. II!) 



ralregionen är på väg att sprida sig öfver sjön i dess helhet, som näring så godl som full- 

 ständigt otillgängliga för bottenfaunan. 



Bildningar af koprogen natur äro -- utom just i en del dysjöar af antydd art 

 allmänt företrädda och föreligga i en brun och hård form. Tillföljd af resistentif ierings- 

 företeelser kunna de emellertid icke tillerkännas någon som helst betydelse som indikato- 

 rer på bottenf annans produktionshöjd. 



Till följd af de grundläggande produktionsbetingelserna är halten af morfologiskt 

 påvisbara bakterier (särskildt svafvelbakterier af typen Bec/giatoa o. s. v.) mycket obe- 

 tydlig. Af samma orsak saknas merendels också pyrit . Totalbilden är alltså en väsent- 

 ligen af humusatartade bildningar under konserverande processer bildad af lagring ni e< I 

 en påfallande — och säkerligen i grundläggande grad produktionsbegränsande - - fattig- 

 dom på agilt kväfve. Jfr i kemiska frågor särskildt Potonié 1908, sammanställningen 

 Sapropel-Moortorf p. 119—121. 



Som synnerligen näringsfattiga bildningar äro f . ö. att anföra talrika aflagringar 

 med ett öfverskott på minerogena sediment resp. en abnormt hög kalk- eller järnhalt. - 

 Historiskt sedt ändrar naturligtvis slamaf lagringen karaktär i samband 

 med sjöarnas metamorfos. Sålunda är en näringsfattig aflagring af minerogen 

 natur städse den primära. I samband med det organiska lifvets utveckling för- 

 bättras slammet afgjordt för att dock inom urbergsvattnet snart nog nå maximum i detta 

 hänseende. Med inträdande dybildning försämras åter den nutritionsbiologiska karaktären 

 — allt företeelser, som utgöra en ren konsekvens ur den historiska utvecklingsgång, som 

 sid. 115 — 116 skisserats. Parallellt härmed måste alltså äfven fiskproduktionen erbjuda 

 afsevärda växlingar — störst dock inom de områden, där den baltiska sjötypen repre- 

 senterar lifvets höjdpunkt. 



Näringsrika bildningar. 



Dessa äro öf verhuf vudtaget identiska med gyttjan i dess typiska 

 form och sålunda i stort sedt karakteristiska för den baltiska sjötypen. 

 Dess färg är grå, brun eller svart. En svart, brun eller -röd nyans betingas dock 

 här mindre af humusämnen än, hvilket lätt kan påvisas med saltsyra, framförallt järn - 

 föreningar på olika oxidationsstadier. Slammets näringsrikedom tilltar i samma 

 mån, som den grå detritus dominerar jämsides med såsom sådana påvis- 

 bara planktogena sediment. Däremot äro, som lätt inses, sådana planktogena 

 bildningar, h vilka så godt som uteslutande bestå af kisel- eller kitinskal, naturligtvis 

 i hög grad okapitaliserbara för bottenfaunan. 



Bildningar af koprogen natur äro allmänt företrädda och kunna, då de uppträda 

 i en relativt grå och lös form, utan vidare betraktas såsom indikatorer på bottenfaunans 

 produktionshöjd. 



Till följd af grundläggande produktionsbetingelser är halten af morfologiskt 

 påvisbara bakterier ofta mycket afsevärd. Af samma orsak är pyriten här all- 

 mänt utbredd. Totalbilden är alltså en väsentligen genom sönderdelande processer af 

 förruttnelsens typ bildad aflagring med en påtaglig halt af agilt kväfve och äfven f. ö. 

 grundväsentligt skild från dyartade bildningar. Dess urmaterial är också i första hand 



