VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 2 
Deremot kunna icke de insamlade hemiptererna anses repre- 
sentera faunan i trakten, ty de flesta arter af denna ordning 
utvecklas säkerligen under augusti månad. 
Liksom landets temperatur bär äfven dess flora en i or- 
dets rätta bemärkelse högnordisk prägel. Af de redogörelser, 
som doktor Kjellman uti första bandet af detta arbete lem- 
nat öfver arktiska Sibiriens växtlighet, framgår tydligt, att hela 
den del af ”Tschuktsch-halfön, der de entomologiska samlin- 
garna blifvit gjorda, bör hänföras till det s. k. tundra-territo- 
riet (territorium frigidum)!. Landet saknar nämligen helt och 
hållet skog, och buskvegetationen uppnår endast i mera skyd- 
dade dalar på de sydligaste bland de besökta orterna en be- 
tydligare utveckling, under det nordkusten, som är utsatt för 
Ishafvets kalla vindar, får nöja sig med några dverglika Salix- 
buskar, hvilka endast några tum skjuta upp öfver marken. 
Att uti en sålunda beskaffad trakt de af rof lefvande in- 
sekternas antal skall betydligt öfverstiga de växtätandes är 
naturligt. Sålunda upptages öfver hälften af de här anträffade 
skalbaggarne af familjerna Carabide och Dytiscide. Såsom ett 
karakteristiskt drag uti Tschuktsch-landets fauna torde böra 
anföras rikedomen på former, hörande till subgenus Pseudocryo- 
bius af slägtet Feromia. Icke mindre än 13 skilda species äro 
redan anträffade här, och bland dem finnas säkert de på orten 
allmännast förekommande arterna. Då flera af dessa ej äro 
kända från andra trakter, kan man med skäl anse Tschuktsch- 
halfön för pseudocryobiernas hemland. 
Men det hårda klimatet inverkar icke allenast på faunans 
artrikhet och sammansättning, utan trycker ofta äfven en prägel 
på sjelfva individernas utveckling. Mången insektart förmår ej 
vid den yttersta gränsen af sitt utbredningsområde utbilda sin 
typiska form, utan uppträder i en i ett eller annat afseende 
förkrympt varietet. En sådan tydligen af klimatet framkallad 
varietet eller aberration utmärker sig vanligen genom en ryn- 
kig, fårad eller skroflig skulptur på öfra sidan, synbarligen be- 
roende af ett hämmande uti hudskelettets normala utveckling, 
och har af professor Mäklin blifvit betecknad med det upply- 
sande namnet forma degenerata >. Då tllika åtskilliga arter 
visa benägenhet att i den högre norden variera i anseende till 
skott af några dytiscider, några stafylinider samt på senhösten en och annan 
curculionid och chrysomelid ännu varit att förvänta. 
1 Jemf. J. Sahlb. Bidrag till nordvestra Sibiriens Insektfauna, Hemi- 
ptera Heteroptera, Kongl. Sv. Vet. Akad. Handl., band 16, n:o 4, s. 5. 
2 Coleopt. exped. 1875, Kongl. Sv. Vet. Akad. Handl. 18, n:o 4, s. 16, 15. 
