VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. (2 
brottstyckena, men är — åtminstone delvis — qvartsrikare och 
betydligt grofkornigare. Accessoriskt förekomma enstaka små 
korn af zgirkon och turmalin. 
b) Grå, finkornig, lerig sandsten, på sprickorna något ocker- 
färgad. Under mikroskopet visade den sig bestå af små, kan- 
tiga qvarts-korn, inbäddade i en ytterst fin grundmassa, hvari 
ljus glimmer utgör en hufvudbeståndsdel. Accessoriskt finnas 
guldgula, gryniga partier af samma beskaffenhet som 1 före- 
gående, äfvensom korn af turmalin och zirkon. 
ce) En ljus, ockerfläckig, starkt förklyftad och vittrad berg: 
art, till utseendet en vittrad porfyr eller porfyrtuff. Under 
mikroskopet befans den hufvudsakligen bestå af ett finkornigt 
aggregat af vittrade fältspatindivider, bland hvilka sparsamt 
voro inströdda större qvartskorn och rostbruna partier (vitt- 
rad glimmer ?). Der och hvar i massan syntes äfven små 
rostbruna strimmor. 
| Irkaipij. »I trakten rådande är en mörk, plutonisk bergart, 
som inåt landet bildar flera frittstående, 100 till 150 m. höga, 
svarta, platåformiga berg, mellan hvilka en jemn, gräsbevuxen, 
men skoglös, slättmark utbreder sig. Denna hvilar förmodli- 
gen på sedimentära lager. På vestra sidan af Irkaipij ser man 
nämligen den plutoniska bergarten vara underlagrad af en 
svart skiffer med spår till försteningar, för det mesta otydliga 
växtaftryck, förmodligen tillhörande permo-carbon-formationen. 
Samma plutoniska bergart, som vid Irkaipij, bildar äfven det 
1 närheten belägna berget Hammong Ommang och har för 
öfrigt sannolikt en vidsträckt utbredning längs kusten. Det är 
nämligen antagligt, att det är den, som ger upphof till de 
egendomliga, ruinlika bildningar, hvilka i »Vega-färden»>, I, s. 
412, omtalas förekomma vid kap Baranow och Fyrpelar-ön. 
På Hammong Ommang befans bergarten nästån öfverallt 
söndersprucken i kantiga block, så att bergets yta liknade ett 
enda stort stenrös.» 
Vid mikroskopisk granskning af stufferna från Irkaipij och 
Hammong Ommang befunnos de identiskt lika och bestående 
af en små- och jemn-kornig olivindiabas. Bergartens augit bil- 
dar alltid oregelbundet begränsade individer, hvilka vanligen 
äro något större än de öfriga mineralbeståndsdelarnas och ofta 
innesluta fältspatlister och olivinkorn. Augitindividerna äro 
ofta tvillingar, stundom polysyntetiska. Olivinen företer aldrig 
kristallkonturer; mestadels hafva dess korn afrundade former. 
Fältspaten är frisk, vackert tvillingstreckad och stundom för- 
