VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 127 
lernas storlek är mycket vexlande; det största observerade 
snittet var 1,s mm. långt och 0,3 mm. bredt. 
Mineralen uti i fråga varande granit synas hafva utbildat 
sig 1 följande ordning: zirkon, apatit, ortit, glimmer och horn- 
blende, plagioklas, qvarts, ortoklas. 
Till samma granittyp, som den ofvan beskrifna i blocket 
vid Pitlekaj-lagunen, höra från Nunamo, S. om Ostkap, och från 
NW:a udden af S:t Lawrence-ön tagna granit-prof. Äfven dessa 
karakteriseras genom närvaron af ljus, delvis särdeles väl kri- 
stalliserad titamitt, och af ortit. Till de förut omnämnda be- 
ståndsdelarna kommer dock här äfven något magnetit. Korn 
af detta mineral funnos ej sällsynt, dels inströdda bland berg- 
artens öfriga beståndsdelar, dels ock inneslutna i titaniten. I 
en del af stufferna från S:t Lawrence-ön innehöll bergarten 
spridda större, intill 1 cm. långa, blekröda fältspatkristaller; 
i stufferna från Nunamo var den deremot fullkomligt jemn- 
kornig i likhet med den från Jinretlen. 
Kring Port Clarence, som är belägen på den amerikanska 
sidan af Berings sund, »bildas terrängen inåt landet af höga 
bergskedjor, som närmare hafvet sänka sig till lägre, isolerade 
berg och kullar, mellan hvilka betydligare dalar och jemna 
slätter förekomma. Dessa begränsas flerestädes mot hafvet 
och floden med en tvärbrant stupa, som visar vidsträckta blot- 
tade profiler af den under slättlandet rådande bergarten. Denna 
består af nästan horisontela eller obetydligt undulerande sedi- 
mentära lager, bildade nederst af en lös glimmer- och klorit- 
skiffer utan spår till försteningar, men mångenstädes genom- 
dragen af qvartsgångar och af ådror af hvit, kornig kalceit. Den 
hvita qvartsen innehåller ofta drushål af hvit kalkspat. Dessa 
glimmer- och klorit-skiffrar täckas af konformt lagrade mer- 
gelskiffrar och lerhaltiga kalkstensbäddar. På ett par ställen 
vid kusten sågos vidsträckta sandnäs, på hvilka infödingarna 
slagit upp sina tält. Några hvalben träffades här ej. Oaktadt 
uppmärksamhet särskildt fästades derpå, sågos här ej heller 
lemningar af mammut, hvarken på hafsstranden, vid den i 
fjorden mynnande ganska vattenrika floden, eller vid den insjö, 
till hvilken fioden vidgar sig omkring 40 kilom. från utloppet.» 
De här tagna profven bestodo dels af en lös och synbar- 
ligen ganska vittrad lerglimmerskiffer, dels af grå fyllit, och 
dels af en grå, något grof, kalkig lerskiffer eller kalklerskiffer. 
a) Lerglimmerskiffern var till färgen hvitgrå, dock med 
en dragning åt brungult i följd af utskildt jernoxidhydrat. På 
dess skiffringsytor märktes en mängd små, knutlika upphöjnin- 
