VEGA -PXPEDITITONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 1335 
form eller färg öfverensstämma 1 fråga varande nybildningar 
med de i omvandlad glimmer eljest vanliga rutilmikroliterna; 
sannolikt utgöras de af titamit såsom deras stundom dubbelt 
kilformiga utbildning synes antyda. Accessoriskt närvarande 
äro spridda korn af apatit, zirkon och magnetit. Apatiten är 
stundom ' i det inre gråfärgad genom en mängd små, mörka 
interpositioner. Ofta ses fullkomligt frisk apatit ligga inuti 
den helt och hållet omvandlade glimmern. Zirkonen är ej 
sällan utbildad i små, vackra, intill 0,2 mm. långa kristaller 
och förekommer fläckvis temligen ymnigt. 
De makroskopiskt synbara rödbruna strimmorna befinnas 
under mikroskopet bestå af ett i förhållande till den öfriga 
porfyrmassan mera groft, tydligt kristalliniskt aggregat, be- 
stående af fältspat, qvarts och ljus glimmer, samt fläckvis mer 
eller mindre klorit. Fältspaten är öfvervägande utbildad såsom 
listformade individer; mellan dem uppträda de öfriga minera- 
len såsom utfyllningar. Aggregatet är gröfst i strinimornas 
midt, finkornigare vid deras sidor; stundom visar det en an- 
tydan till randning, 1 det att de olika mineralbeståndsdelarnas 
qvantiteter zonvis vexla. Strimmorna äro mycket oregelbundna, 
till bredden hastigt föränderliga och ej sällan förgrenade. Tän- 
ker man sig små klunsar af porfyrmassa lagda bredvid hvar- 
andra och mellanrummen mellan dem sedan utfylda af det 
nämnda aggregatet, så får man en ungefärlig föreställning om 
1 fråga varande strimimors form. Strimmornas begränsning 
mot porfyrmassan är temligen bestämd, dock ej fullt skarp; 
sammanväxningen fullständig. 
2) Vittrad dtabas-afanit. Bergarten är fin och jemnkor- 
nig, till färgen gröngrå. Under mikroskopet visar sig den mesta- 
dels listformigt utbildade plagioklasen starkt angripen och au- 
siten fullständigt omvandlad i en gulgrön, kloritisk substans. 
Äfven malmkornen hafva nästan helt och hållat förändrats och 
öfvergått i en grå, opak massa (titanomorfit). 
Bering-ön. »Den del af ön, som expeditionen besökte, bil- 
dar en på vulkaniska bergarter hvilande högslätt, som dock 
mångenstädes är afbruten af djupa kitteldalar. På norra sidan 
ar ön skola finnas sedimentära lager med växtförsteningar.»> 
De dels vid stranden, dels på öns högre delar tagna berg- 
artsprofven bestodo samtliga af en grå, lavaartad bergart, ma- 
kroskopiskt finkornig: till nästan ttät) 1 endel prof mycket 
uppfyld af blåsrum. Under mikroskopet befans den vara en 
augit-andesit och bestå, såsom sådana 1 allmänhet, dels af en 
