162 WESTERLUND, LAND- OCH SÖTVATTEN-MOLLUSKER. 
af ön, som vi sett», säger prof. Nordenskiöld 1 »Vegas färd» 
h. X. p. 291, »bildar en på vulkaniska bergarter hvilande hög- 
slätt, som dock mångenstädes är afbruten af djupa kitteldalar. 
Dessas botten upptages vanligen af insjöar, hvilka genom större 
eller mindre floder stå i förbindelse med hafvet. Sjöarnas strän- 
der och bergens sluttningar äro betäckta med en yppig växtlig- 
het, rik på långt gräs och vackra blommor, bland hvilka en i 
våra trädgårdar odlad svärdslilja, den nyttiga, mörkt rödbruna 
saranaliljan, åtskilliga orchideer, tvänne storblommiga rhodo- 
dendronarter, manshöga umbelliferer, solroslika synantherer 
0. s. v. En helt annan natur var rådande på den utanför 
hamnen belägna holmen Toporkoff. Den bildas af en eruptiv 
bergart, som öfverallt mot stränderna, några tiotal alnar från 
högsta vattenståndet, reser sig upp i form af branta, låga, 
sprickiga bergväggar, från 95 till 15 meters höjd. Ofvan om 
dessa branta bergväggar bildar öns yta en jemn slätt, hvad 
som ligger nedanför dem utgör en långsamt sluttande strand, 
som består af två väl skilda bälten, ett yttre utan all växtlig- 
het, ett inre bevuxet med Ammadenia peploides, Elymus mollis 
och tvänne umbellat-arter, Heracleum sibiricum och Angelica 
archangelica, af hvilka de båda sistnämnda utefter afsatsen 
bilda ett omkring 50 meter bredt, manshögt, nästan ogenom- 
trängligt snår. De branta bergväggarna äro på somliga ställen 
gulfärgade af lafvar, mestadels Caloplaca murorum och Cal. 
crenulata; på andra ställen äro de temligen tätt beklädda med 
Cochlearia fenestrata. Den öfversta jemna slätten intages af 
en tät och frodig gräsmatta, öfver hvilken enstaka stånd af de 
båda nämnda umbellat-arterna höja sig här och der. Vegeta- 
tionen på denna lilla ö förenar en högst ovanlig artfattigdom 
med en hög grad af yppighet.> Från Berings ö, der Vega låg 
för ankar d. 15—19 augusti, hemförde expeditionen: 
Vitrina exilis Mor.! Helix harpa Say. 
Hyalimia hammomis Str. Pupa arctica Wall. 
Conuwlus pupula Gould? de con Eero 
Helix ruderata Stud. var. opu- 
lens n. 
1 Jag har i redogörelsen för Jenisej-expeditionens fynd af land- och 
sötvatten-mollusker (K. Vet.-Ak. Handl. 1877, XII. p. 91) uttalat såsom min 
bestämda öfvertygelse, att den fina perforation, som enligt Morelet ut- 
sör enda skilnaden emellan V. exilis Mor. och V. pellucida Lin., alldeles 
icke är tillräcklig att skilja dessa såsom olika arter, emedan den senare 
stundom har tydlig perforation. Emellertid vågar jag ieke såsom en ny art 
uppställa den Vitrina, som af Vega-expeditionen blifvit hemförd från Port 
