VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 163 
Alaska. Till följd af den varma hafsström, som går fram 
utmed Amerikas Stilla-hafskust, är klimatet här vida blidare 
än på den närbelägna asiatiska sidan, och skogsgränsen ganska 
långt norr om Beringssund. Äfven det ofta, såsom vid Port 
Clarence, skoglösa kustlandet har derför en yppig vegetation 
med en mängd former dels analoga dels identiska med Skan- 
dinaviens växtarter, på något afstånd finnes en buskvegetation 
och längre in i landet skogar. På kusterna af denna del af 
norra Stilla hafvet växa Halianthus peploides, Glaux mari- 
tima, Carices och Juncus-arter, skandinaviska arter af Plantago, 
Triglochin, Pedicularis, Elymus, Bartsia, Campanula, Angelica, 
Heracleum 0. s. v., Cochlearia danica, Ranunculus acris, Ga- 
lium boreale, Geum intermedium, Turritis glabra, Arabis hir- 
suta, Linnea, Trientalis m. ff. äro allmänna, och flerestädes 
bildas skogarna af kolossala Abies-arter, hvarjemte uppträda 
arter af Alnus, Sorbus, Crategus och täta Rubussnår. På grund 
af dessa vegetativa förhållanden finnes här också en betydligt 
rikare molluskfauna än på den motsatta asiatiska sidan. Vid 
Port Clarence (65? n. br.) insamlades af Vega-expeditionen den 
23—26 juli: 
Limax hyperboreus W. Planorbis borealis Lov. 
Pupa arctica W all. Valvata mergella n. sp. 
—  columella Benz. Pisidium sibiricum OC1. 
Succinea chrysis n. sp. — boreale C1. 
— turgida West. — arcticum n. sp. 
== annexa Nn. sp. ; — mvale n. sp. 
Limnea scalaris n. sp. — - glaciale n. sp. 
Förut äro från Alaska kända af prof. E. v. Martens an- 
förda (Malak. Blätt. XIX. p. 78): 
Vaätrina exilis Mor. 
Patula Cronkheiter New Ce. 
Limnea Traska Tryon. 
Sedermera har dr. Krause under ett längre vistande 1882 
Clarence, utan, emedan hvart och ett af de temligen talrika exemplaren har en 
mycket tydlig perforation, upptager jag den under namnet V. exilis M or., i för- 
modan att den tillhör denna, som jag i sådant fall tillerkänner arträtt, men icke 
på samma grund som Morelet, utan i samband med en karakter, som han 
i sådant fall förbisett. Skalet har nämligen på undre sidan, omkring nafvel- 
regionen och med denna såsom centrum, mer eller mindre talrika, isynnerhet 
ofvan nafyveln tydliga, radierande linier, hvilka aldrig förekomma hos V. pel- 
lucida L., med hvilken det till formen öfverensstämmer. 
