VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. INO 
(bypnorum) polaris W. funnen, nämligen i Taimurlandet vid 
7315 n. br: Till den arktiska faunan torde de grönländska 
arter böra räknas, som icke äro funna annorstädes, nämligen 
Conulus Fabricivi, Pupa Hoppei, Succinea grönlandica, Limnea Vahli, 
L. Wormskioldi, L. Holboelli och Pisidium Steenbuchi. 
Det är en allmänt gällande mening, att det endast är de 
tunnskaliga hornartade snäckorna, som kunna uthärda nordens 
stränga klimat, men tydligen är saken den, att det tvärtom är. 
naturförhållandena själfva, som äro orsaken till skalens be- 
skaffenhet. 
Ehuru i allmänhet de högnordiska arterna äro små, äro de 
likväl oftast de största inom de slägten eller grupper de tillhöra. 
Åcantlumula harpa Say är större än någon annan A., Vitrina 
angelicee BE större eller lika stor med den sydeuropeiska V- 
major Drp., Pupa Hopper Möll. den största bland alla Vertigo- 
aARter, C£. decora. Gould voch P.raretica Wall större än- de för- 
vandta sydligare formerna, Succinea grönlandica Bk. större än 
3. arenaria Bouch., Limnea scalaris W. vida större än någon 
annan truncatula-form, Valvata sibirica Midd. (och frigida West.) 
större än V. eristata Mull., V. mergella W. den största kända 
eristata-form, Planorbis borealis Lov. större än någon annan 
Gyraulus 0. s. v. Till bevisen för den arktiska faunans kraft- 
fullhet hör äfven, att stora Eulota- och Fruticicola-arter gå 
upp Hl69— tOratt KH. fraticum vid nmära 69kaär fullt lika stor 
om ej större än den förekommer 1 mellersta Europa, att en så 
stor Limnea som stagnalis finnes öfver 69” 0. s. v. 
Såsom ofvan nämndes äro Helices med tandad mynning 
nästan alldeles främmande för den högre norden. TI hela Eu- 
HOpa utgöra de blott en ringa del ("s—Yo) af hvarje lands 
fauna och äro der bundna vid bergstrakterna, men i Nord- 
amerika utgöra de !/.—!/; af hela antalet och hafva en allmän 
utbredning. SV 
Motliggande kuster af samma haf hafva alltid faunor af 
mycken öfverensstämmelse. Så Alaska å ena och Tschuktscher 
halfön, Kamtschatka samt Beringsö å andra sidan. På förra 
stället finnas följande asiatiska arter: Limax hyperboreus, Pupa 
arctica, P. columella, Succinea turgida, Planorbis borealis, Pisidium 
sibiricum och P. boreale; på de senare följande amerikanska: 
Vitrina exilis, Conulus pupula, Acanthinula harpa, Patula pauper, 
Pupa decora och Succinea chrysis. 
I motsats till den allmänna åsigten anser Middendorff 
högsta norden vara det ursprungliga utbredningscentrum för 
de arter, som den har gemensamt med söderut liggande land, 
