VEGA-EXPEDITIONENS VETENSKAPLIGA ARBETEN. 261 
Den tredje i det följande beskrifna Laminarian, L. angustata, 
förtjenar äfven uppmärksamhet. Den visar nämligen den 
rena Laminaria-typen, högre utvecklad än någon förut känd 
form, i det sorus hos den är starkare lokaliserad än hos någon 
annan. Under det hos dessa nästan hela det ytliga cellagret 
på laminan kan samtidigt eller åtminstone successivt utbildas 
till sorus, utvecklas deremot hos denna art zoosporangiesam- 
lingen såsom det synes uteslutande endast på laminans ena 
yta och på mera skarpt begränsade delar af denna. Arten är 
dessutom anmärkningsvärd, emedan den i likhet med många 
andra af Stilla oceanens Laminariaceer, såsom Alaria fistulosa 
och andra Alarior, Laminaria Sinclairi, L. longipes, L. ensifolia 
orsiv. har en i förhållande till" bredden: mycket lång lamina. 
Bland de hittills kända Laminariorna synes dock L. angustata i 
detta afseende stå främst. Dess lamina uppnår med en bredd 
af 6—10' cm., en längd af 5—7,5 m. | 
Det torde numera kunna anses såsom bevisadt, att den ja- 
panska landtfloran innesluter ett arktiskt utvecklingshistoriskt 
element. Att detsamma är förhållandet med den japanska 
hafsalgfloran, derpå synes mig bland annat förekomsten af en 
art Alaria vid Japans norra kust lemna bevis. Slägtet Alaria 
är utbredt öfver hela Ishafvet, uppträder här i stora individ- 
massor, 1 ett betydligt antal sinsemellan starkt skilda, till olika 
områden inskränkta arter och i så yppiga former, att de äro 
att räkna bland verldshafvets största. Häraf måste man sluta, 
att Alaria-typen utvecklat sig eller åtminstone att dess utveck- 
ling fortgått 1 Ishafvet under de tidrymder, då detta haft en 
glacial karakter, att sålunda AÄlaria är en arktisk-glacial La- 
minariace-typ. Den tid, då arktisk-glaciala landtväxter kunde 
invandra till Japan, bör det Japan omgifvande hafvets be- 
skaffenhet hafva varit sådan, att arktiska algtyper kunde 
tränga ned till Japans kuster. Alaria har enligt min förmodan 
varit en sådan. Att den efter istidens slut kunnat bibehålla 
sig så långt söderut är väl att sätta 1 samband med den kalla 
ström, hvilken stryker utmed Jezos östra kust. En annan 
förklaring till Alaria-slägtets uppträdande vid. Japan skulle 
kunna vara den, att denna typ efter istiden invandrat till Japan 
norr ifrån, då ju Alaria-typen är rikt företrädd i de norr om 
Japan liggande delarna af Stilla oceanen — i Ochotska hafvet, 
vid Kamtschatkas ostkust, i Beringshafvet — och då en sådan 
invandring måste anses möjliggjord och gynnad genom ofvan- 
nämnda kalla, norr ifrån kommande ström. Men i alla hän- 
delser måste förekomsten vid Japan af en alg tillhörande en i 
