212 KJELLMAN OCH PETERSEN, OM JAPANS LAMINARIACEER. 
-83 cm. lång, nedtill trind, I em. 1 diameter, något afsmalnande 
och sammantryckt uppåt mot rhachis. Denna är kort, hos 
zoosporangiebärande exemplar ej öfver 15 cm. lång, nästan 
jembred med kort viggelik bas, fast läderartad. Bladen sitta 
tätt, hos äldre exemplar äfven vid basen täckande hvarandra, 
med bred bas, hos äldre exemplar en gång racemöst greniga, 
till omkretsen varierande mellan viggelika och bredt omvändt 
äggrunda, nedtill läderartade, upptill nästan memhbranösa, trub- 
biga, med ytan slät, plan, utan bucklor och tänder, helbräddade 
-eller 1 kanten försedda med mer eller mindre talrika utskott, 
dels korta, trubbiga, dels något längre, tagglika, stundom hak- 
likt böjda. Bladgrenarna utgå än parvis, än skiftevis, äro 
jembredt lancettlika, trubbiga, omkring 15 cm. långa, 2—3,5 
cm. breda, vid basen ungefär dubbelt smalare än vid midten. 
Sorus bekläder bladens midtelstycke nedtill på båda ytorna, 
lemnande en smal kant vid randen bar. Den når en bredd 
af 2.5 em. och är omkring 100 u. tjock. Zoosporangierna äro 
klubblika, spolformigt eller cylindriskt klubblika, 50 u. långa, 
-:83—10 u. tjocka. Parafyserna äro klubblika, långskaftade. 
Med hänsyn till bålens byggnad öfverensstämmer denna 
art med föregående. Liksom hos den finnas i stipes tvenne 
koncentriska kretsar af lakuner, stundom båda fullständiga med 
talrika lakuner, stundom den ena mindre regelbundet utbildad. 
Bladen hafva en lakunrad utmed hvarje yta. 
Frändskapsförhållande. Arten står närmast föregående och 
förhåller sig till denna ungefär såsom EE. Richardiana J. G. 
Ag. till E. flagelliformis Arch. Rich. Från den skiljer den 
sig habituelt mest genom sina fullkomligt plana — icke buck- 
liga — blad. Huruvida denna karakter är beständig, känner 
jag icke, men måste anse det vara fallet, då buckelbildningen 
hos FE. bicyclis inträder så tidigt, att den till och med finnes 
hos groddplantorna. Bladen äro derjemte något mindre gre- 
niga hos FE. bicyclis än hos FE. latifolia. Biologiskt synas de 
också vara olika, för så vidt som de, efter hvad hittills är 
kändt, utbilda zoosporangier på olika tid. Jag fann båda under 
samma tid i närheten af Yokohama under september månad. 
E. bicycelis var då steril, £. latifolha deremot rikt zoosporangie- 
bärande. Från FE. Richardiana, som också har släta blad, är den 
skild genom flera väsentliga karakterer, såsom stipes” byggnad, 
bladens form och förgrening, rhachis' ringa längd o. s. Vv. 
Lefnadssätt. Växer liksom föregående inom den sublitorala 
Tegionen. Bär zoosporangier vid mellersta Japan 1i senare 
delen af september månad. 
