NG) 
LO) 
VRER AS IDNSPLRIDI IV HV NIFATG VID ISO NSISCNIPIO (ERA LINE I JAN 
äro de inskränkta till kustlanden utmed norra delen af Stilla 
Oceanen och till öarna och ökedjorna i denna. Många af dem 
äro inskränkta till Kamtschatka och öarna, åtskilliga till endast 
öarna. Andra gå öfver det s. k. Sibiria orientalis, och många 
förekomma äfven i vestra delen af Nordamerika, ehuru här 
oftast inskränkta till dess längst mot nordvest utskjutande del, 
några äfven såsom alpina 1 de med kusten parallela bergs- 
kedjorna. De hafva synts mig kunna uppfattas såsom arter, 
hvilka fått sin utbildning inom det arcto-tertiära området 
mera oberoende at de glaciala företeelserna och fordom haft en 
vidsträcktare utbredning. I följd af de glaciala företeelserna 
drefvos de söderut, gingo under i Europa, vestra Asien och 
östra Amerika, men funno en fristad i trakterna omkring Stilla 
Oceanen, drogo här långt mot söder och återvände mot norden 
efter glacialtidens slut. En del af dem gå ännu jemförelsevis 
långt söderut, under det åtskilliga af dem hafva återgått till 
det nutida polarområdets södra del. 
Ett stöd för en uppfattning. sådan som denna lemna, efter 
hvad mig synes, några andra af Beringöns fanerogamer, före- 
trädesvis Veronica aphylla, Vahlodea atropurpurea och Carex 
pyrenaica. Äfven dessa förekomma i trakterna kring norra 
delen af Stilla Oceanen, men derjemte i Europa, än, såsom 
Vahlodea, under fullständigt samma form, än, såsom fallet är 
med de båda andra, under något olika former. Mellan dessa 
växters nutida utbredningsområden ligger sålunda en mycket 
vid sträcka. Förklaringen till detta förhållande kan svårligen 
vara någon annan än den ofvan angifna, att nemligen de äro 
gamla arter, hvilka fordom haft vidsträcktare utbredning än 
nu, men genom inträdda klimatiska och nivåförändringar gått 
omeler på de områden, hvilka ligga emellan deras Na före- 
komstorter. 
Till samma kategori af arter — arcto-tertiära — såsom jag 
tror mig: kunna kalla dem, har man väl också att räkna åt- 
skilliga andra af Kommandirski-öarnas arter, hvilka skilja sig 
från de föregående genom något vidsträcktare utbredning. 
Sådana äro dels 1:0o) Cacalia hastata, Rhododendron chrysan- 
thum och BStellaria radians, hvilka saknas 1 det icke arktiska 
Europa, 1 Amerika icke gå öster om Beringshafskusten, men 
utbreda sig äfven öfver vestra Sibirien; 2:0) Sådana arter som 
Senecio pseudo-arnica, Antennaria margaritacea, Ranunculus 
recurvatus, Platanthera dilatata, Carex podocarpa, hvilka i 
motsats mot de nyssnämnda äga en vidsträckt utbredning i 
Norra Amerika; 3:0) sådana som Streptopus amplexicaulis, 
