. 
GS KJELLMAN, KOMMAN DIR SKTI-ÖARNAS HANEROG AMOR A: 
hvilka antagligen äro af amerikanskt ursprung, saknas 1 Sibi- 
rien med undantag af dess östligaste del, men deremot före- 
komma uti Europa, samt 4:0) arter, hvilka i likhet med Linnea 
borealis, Cornus suecica, Coptis trifolia, Arenaria lateriflora, 
Trientalis europea, Ledum palustre, Vaccinium vitis idea, Par- 
nassia palustris m. fl. hafva en ännu vidsträcktare utbredning 
än närmast föregående, och hvilka gå högt mot norden till 
eller öfver det arktiska områdets sydgräns. 
Denna sista artgrupp för öfver till det glaciala elementet, 
hvilket i Kommandirski-öarnas fiora är företrädt af åtskilliga 
arter. Såsom sådana synas mig följande kunna uppfattas: 
Artemisia vulgaris, 
> borealis, 
> AREHLGA). 
Mertensia maritima, 
Polemonium cceruleum, 
Diapensia lapponica, 
Empetrum nigrum, 
Cardamine pratensis, 
Ranunculus acer, 
Silene acaulis, 
Wahlbergella apetala, 
Halianthus peploides, 
Artostaphylos alpina, 
Andromeda polifolia(?), 
DHaxifraga punctata, 
serpyllifolia, 
> bronchialis, 
Polygonum viviparum, 
Oxyria digyna, 
Salix reticulata, 
2 I PONTI, 
Aira cespitosa, 
Rubus Chameseemorus, 
> areticus, 
Comarum palustre, 
Sibbaldia procumbens, 
Hippuris vulgaris, 
Phleum alpinum, 
Alopecurus alpimus; 
Hierochloa borealis, 
Eriophorum angustifolium, 
Veratrum album. 
De allra flesta af dessa hafva en vidsträckt utbredning 
inom det nutida arktiska området, många af dem uppträda här 
i relativt mycket betydliga individmassor och äro att anse så- 
som karaktersväxter för betydande delar af polarlanden. De 
hafva äfven en vidsträckt utbredning inom de icke arktiska 
delarna af norra hemisferen, uppträda här såsom alpina eller 
på sådana lokaler på låglandet, der i allmänhet det arktiskt- 
alpina florelementet under den postglaciala tiden vann en 
skyddad och lämplig tillflyktsort. | 
I Kommandirski-öarnas flora ingå dessutom några arter, 
hvilka svårligen låta hänföra sig till någon af de nu angina 
kategorierna. De äro få. Bland dem räknar jag Arnica una- 
lascheensis, A. latifolia och de tre Saussurea-arterna. Dessa 
äro svagt differentierade arter, äro föga skilda från andra om- 
