=T 
[SS] 
ot 
VERIGEA ETEN ROD INT OENIE NIST EL RPEN NISSAN RI GECAR AURIEBI EET BENE 
män sta sutur spirambladet (tCartt3S TS nipborna oftast 
lika breda som de mellan dem varande spiralfårorna; dessa 
äro plattade med sekundära, fina fåror i bottien. Fina och 
täta längsstrior korsa spiralribborna. Mynningen, som utgör 
Nara Cs af öiSsnäckans Jangod öfyergar framtill en bred och 
kort, genom munkantens utvikning öppen kanal. Columella 
S-formigt böjd. Epidermis mycket tunn, ljust brunaktig— 
olivgrön; såsom det tyckes, snart affallande. Det närmast 
underliggande skallagret blågrått, glänsande; skalet derinunder 
gulbrunt; svalg och columella glänsande, det förra samt öfre 
delen af den senare gulbruna, nedre columellan hvit. Hos 
yngre ex. både svalg och columella gröngula. 
Sex ex. voro döda, dessas skal var antingen gulbrunt— 
hvitt (då starkare afnött) eller blågrått. 
Genom den karakteristiska öppna kanalen skiljer sig denna 
snäcka från sl. Fusus 1 inskränktare mening och närmar sig 
slägtena Cassidulus Humphrey och Hemifusus Swainson. 
Ehuru skalformen för öfrigt ej erinrar om dessa slägten, synes 
dock radulans beskaffenhet tala för, att arten bör ställas nära 
dessa (1 synnerhet sl. Cassidulus). 
Bland de af Reeve afbildade arter tillhörande Fusus och 
närstående slägten synes mig, hvad yttre formen beträffar, 
ingen komma den föreliggande närmare än Fusus tessellatus 
Sch (med undantas dock ar cauda; som här. är dubbelt 
bredare). 
Radulan (tall. 13, fig. 13) har otvetydigt Cassidulina-typen ut- 
präglad. Dess tandformel är: 2.0 (mycket små, outvecklade). 2. 
På midtlamellen (rhachis) finnas inga tänder utvecklade, ehuru 
åtminstone 2 kunna spåras svagt framstickande öfver lamellens 
bakkant; mellan dessa synes skifvan strimmig längsefter; dess 
nästan qvadratiska form erinrar mest om midtlamellen hos 
subg. Volema eller Myristica, ehuru bakkanten här är jemn. 
AT stor betydelse för snäckans bestämning synas mig sido- 
lamellerna, som genom sin egendomliga form och beväpning 
närma sig ganska mycket till Cassidulinernas i allmänhet: 
basaldelen är obetydlig, smal, snedt stäld och öfvergår omärk- 
ligt i den stora yttre tanden (haken), som är 3 gånger så lång 
som midtlamellen samt !/; längre än den inre haken, som är 
jemnlöpande med den yttre och rak. Endast på venstra sido- 
lamellerna svnes 1 mellanrummet vid tändernas bas en mycket 
liten tand, liknande ett hak. 
Operculum är hornartadt, ovalt med tvär främre ända; 
nucleus terminal. 
