S GUSTAF GRANQVIST, SVENSKA RIKSPROTOTYPEN FÖR KILOGRAMMET. 



kikarestativet, kunde en liten förskjutning observeras af jämviktsläget åt ena eller 

 andra hållet. I allmänhet var där också, som synes af tabellerna i bihanget, en 

 kontinuerlig ändring af nollpunkten. 



Sedan vågens arretering därefter långsamt utlösts, hafva fem på hvarandra 

 följande vändpunkter aflästs, någon gång flera, dock med iakttagande af att aldrig 

 första vändpunkten efter utlösningen af arreteringen tagits. Vågen har därefter 

 arreterats och vikterna medelst omflyttningsmekanismen fått byta plats å vågskålarna. 

 Sedan hafva samma vägningsoperationer som förut utförts o. s. v. Efter slutet af 

 h varje serie, i regel omfattande fem eller flera omflyttningar af vikterna, hafva aneroid, 

 hygrometer och termometrar aflästs. Alla manipulationerna hafva utförts på 3 ; s m:s 

 afstånd från vågen. 



Beräkningen af jämnviktslägena har gjorts på följande sätt. Låt /^,, /? a o. s. v. 



vara vågens på hvarandra följande vändpunkter. Jämviktsläget har då beräknats 



ur formeln 



6 WÅ + & + Ih fc + ft 

 2 \ 3 2 



om antalet vändpunkter varit fem och med en motsvarande formel, om antalet varit 

 större. 



Ändringen n i jämviktsläget vid vikternas omflyttning har beräknats ur formeln 



&, + b 3 7 

 n= \_ -&,, 



hvarest bokstäfverna med udda och jämna indices beteckna olika lägen af vikterna. 

 Låt vidare M x och M 2 beteckna vikternas massa, i\ och v 2 deras volymer, 

 d massan af en ml. luft vid ifrågavarande barometertryck, temperatur och fuktighet, 

 n ändringen i jämviktsläget vid vikternas omflyttning samt h värdet af en skaldels 

 utslag, d. v. s. vågens känslighet, så är 



M 1 — M, + ö{v l —v 2 ) + m — öv ± 'lh . 



hvarest m och v äro hjälpvikternas massa och volym, d har beräknats ur formeln 



ö = 



0,ooi29'28 (H — | e) 



(1 h 0,oo3o: /)760 ' 



där H betecknar lufttrycket korrigeradt till normaltyngd, e vattenågans tryck samt 

 t temperaturen. 

 Uttrycket 



0,001 2928 

 J + 0,003 67 / 



har tagits ur Landolt-Börnsteins tabeller, 2:dra upplagan, 1901. 



Beträffande komparationerna må för öfrigt följande andragas. 



