6 ROB. THALEN. OM SPEKTRA, TILLHÖRANDE YTTRIUM, ERBIUM, DIDYM OCH LANTHAN. 
gruppen, och frågan blir då den, huruvida äfven dessa linier kunna förklaras blott och 
bart genom det ena ämnets förorening af det andra, eller om det ännu, särskildt med 
afseende på yttrium och erbium, är möjligt att misstänka, att en tredje kropp finnes. 
sammanblandad med hvardera af de båda metallerna. Innan jag kan inlåta mig på 
besvarandet af denna fråga, måste jag redogöra för sjelfva sättet att anställa dessa 
spektral-observationer. Å 
Det vid denna undersökning använda och till Fysiska kabinettet i Upsala hörande 
spektroskopets tuber äro nya, men de ega ungefärligen samma dimensioner, som de 
förra tuberna hade. ObjektiVv-glasens öppningar äro nemligen 60 mm., fokaldistansen 
820 mm., och observationstubens förstoring uppgår till omkring 35. Prismerna af flint- 
glas och med 60? brytande vinkel voro hela tiden 6 till antalet och gåfvo derför en 
ganska stark ljusspridning. Endast inom de yttersta röda och violetta delarne af spek- 
trum begagnades för de derstädes befintliga svaga liniernas uppsökande en mindre 
dispersion. Den elektriska gnistan, i hvilken de använda lösningarnes beståndsdelar 
förflyktigades, åstadkoms medelst den stora Ruhmkorffska induktions-apparaten, i hvilken 
apparat strömmen från 6 Bunsens elementer inleddes, och med hvars poltrådar 3 mindre 
laddflaskor voro förenade. Vid den ifrågavarande granskningen åtnöjde jag mig ej med 
att tillse, hvilka bland de redan observerade linierna hörde till hvarje särskild metall, 
utan alla metall-spektras linier blefvo på nytt inregistrerade 1 solspektrum, hvilket för 
större säkerhets skull upprepades flere gånger. Vid denna registrering begagnade jag 
mig direkte af de till ANGSTRÖMS ”Spectre normal du soleil” hörande planscherna. 
Emedan de lysande linierna från dessa metaller i allmänhet äro för ljussvaga att 
kunna observeras direkte på solspektrets ljusa botten, måste jag vid registreringen för- 
fara på följande sätt. Först blef solljuset genom en skärm afstängdt från spektroskopet, 
hvarefter mikrometerskrufven vid okularet användes för hårkorsets inställning å den 
lysande linien, och sedermera sedan solljuset fått infalla genom springöppningen be- 
stämdes med tillhjelp af planscherna våglängden för den punkt bland de fraunhoferska 
linierna, der hårkorset nu hade sin plats. Som jag dock tillförene funnit, att vid fråga 
om stor noggrannhet hvarken ett vanligt vertikalt hår eller tvänne hvarandra korsande 
hår härvidlag äro lämpliga, på grund af de 1 hårens närhet uppkommande imterferens- 
banden, hvilka göra solspektrets utseende grumligt, så begagnar jag sedan längre tid 
tillbaka i st. f. hårkors en vertikalt stående, men fint utdragen och afbruten glastråd, 
hvars spets befinner sig ungefärligen på midten af synfältet. Det är denna glastråd, 
jag i det följande åsyftar, då det talas om hårkorset. Såväl de lysande metallinierna, 
som de mörka fraunhoferska komma då att synas fullkomligt klara och tydliga i trå- 
dens förlängning, och inställningen kan sålunda ske både fort och säkert. 
Är luften fullt klar, springöppningen ren, och prismernas ställning nöjaktig, så 
att solspektret synes rent, samt den lysande linien är skarpt begränsad, så leder en på 
detta sätt skedd registrering, utan några egentliga mätningar med mikrometern, till så 
noggranna resultat, som för vanliga behof någonsin kunna erfordras. Om himmelen 
deremot är öfverdragen med till och med en ganska tunn molnslöja, så visar sig 
solspektret grumligt, och det blir då svårt att urskilja dess finaste linier. Svårigheterna 
växa, om derjemte den lysande metallinien är bred eller flammig och till sin ljusstyrka 
