10 ROB. THALÉN. OM SPEKTRA, TILLHÖRANDE YTTRIUM, ERBIUM, DIDYM OCH LANTHAN. 
Någon ny metall lära väl dessa linier icke heller kunna tillhöra, då ljusstyrkan 
för några af dem är så betydligt olika inom det ena spektrum i förhållande till hvad 
densamma är inom det andra. Men en framtida granskning, ifall ett nytt material, 
härrörande från något nytt beredningssätt, skulle erhållas, torde 1 alla hänseenden vara 
att förorda. 
I följd af det ofvan sagda, kan jag för det närvarande icke finna annat, än att 
den observerade koincidencen bör anses: vara blott och bart skenbar och bero på en 
icke tillräckligt stor dispersion, oaktadt — såsom redan är nämndt — icke färre än 6 
prismer af flintglas blifvit använda. 
Det resultat, till hvilket jag vid granskningen af spektra från yttrium och erbium 
kommit, föranledde mig att vid undersökningen af spektra från didym och lanthan icke 
gå lika omständligt tillväga. Dessa ämnens linier blefvo endast ett par gånger, men 
dervid med största noggranhet, inregistrerade 1 solspektrum; någon direkt jemförelse 
mellan närliggande liniers läge har jag dock sedermera icke anstält. De använda pol- 
trådarne utgjordes endast af aluminium. Om nu äfven några af de gemensamma li- 
nierna, hvilka i allmänhet äro svaga, skulle kunna bortmönstras, återstå 1 alla händelser 
af de starkare ett tillräckligt antal, för att fullständigt på spektral-analytisk väg skilja 
de båda ämnena didym och lanthan från hvarandra. 
I efterföljande tabeller finnas upptagne våglängderna för de såväl till yttrium och 
erbium, som till didym och lanthan hörande spektral-linierna, äfvensom dessa liniers 
ljusstyrka, hvarvid 1 betecknar de starkaste och 6 de svagaste linierna. Visserligen kan 
den angifna ljusstyrkan, som endast efter ögonmått kunnat uppskattas, icke vara 
mer än approximativt riktig, så mycket mer som densamma äfven är beroende af elek- 
tricitets-källans intensitet, men densamma torde ändock på en enhet när vara pålitlig. 
För jemförelses skull äro äfven de gamla, medelst BAHrRsS preparater gjorda bestämnin- 
garne upptagne, och vid fråga om didym och lanthan äfven HOFMANNS angifvelser >) 
för de linier, hvilka jag förut icke observerat. Alla de med £ + Y betecknade linierna 
antyda de förut såsom gemensamma för erbium och yttrium ansedda; de med ZE be- 
tecknade ansågos förr höra endast till erbium, och alla öfriga endast till yttrium. Teck- 
nen Di +F La och Di hafva i tabellerna för didym- och lanthan-linierna en analog 
betydelse. 
Medelst tabellerna finner man omedelbart, till hvilken metall hvarje särskild linie 
nu bör anses höra, och således utan någon vidare förklaring hvart de förut såsom ge- 
mensamma ansedda linierna böra hänföras. Man ser ock, hvilka nya linier tillkommit, 
hvilka gamla jag ej återfunnit, och slutligen hvilka linier för närvarande inom de sär- 
skilda spektra befunnits med hvarandra koincidera. 
Den bifogade taflan ger i öfrigt en öfversigt af liniernas gruppering och ljusstyrka. 
') Se Watts ”Index of spectra”. 
